Справа № 826/4176/17
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 826/4176/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю., суддів Димарчук Т.М., Плахтій Н.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду України, Голови ліквідаційної комісії Верховного Суду України Соловйової Любові Володимирівни про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018, залишеним без змін постановою Киіївського апеляціийного адміністративного суду від 11.04.2018 та постановою Верховного Суду від 11.04.2018 у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

30 червня 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018. В даній заяві позивач просить переглянути вказане рішення суду у справі №826/4176/17 за нововиявленими обставинами, у зв`язку з прийняттям рішення конституційним Судом України від 15.04.2020 №2-р(II)/2020.

Заява обґрунтована тим, що Рішення Конституційного суду України від 15.04.2020 року визнано неконституційним положення підпункту пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII. Тобто визнано неконституційним положення про позбавлення суддів, які мають право на відставку, встановленої одноразової вихідної допомоги, у зв`язку з чим заявник не зміг реалізувати своє право на відставку з отриманням одноразової грошової допомоги в 2014 році через дію Закону в подальшому визнаного Конституційним Судом України неконституційним саме в частині позбавлення суддів у відставці таких виплат.

Листом від 26 травня 2020 року В.о. голови Верховного суду України заявнику відмовлено у виплаті зазначеної допомоги через відсутність коштів на ці виплати.

З урахуванням викладеного заявник звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018 за винятковими обставинами відповідно до пункту 5 ст.245 КАС України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, з урахуванням виключень обрахування строків, передбачених п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2020 року відкрито провадження за виключними обставинами та вирішено розгляд заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами здійснювати колегією у складі трьох суддів у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2021 року залучено до участі у справі №826/4176/17 в якості другого відповідача голову ліквідаційної комісії Верховного Суду України Соловйову Любов Володимирівну.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд. Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Справа надіслана Київським окружним адміністративним судом до Волинського окружного адміністративного суду для розгляду та надійшла до суду 25.02.2025, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі за вхідним №9176/25.

Ухвалою від 3 березня 2025 року дану справу прийнято до провадження суддею Волинського окружного адміністративного суду Сорокою Ю.Ю. та ухвалено здійснювати розгляд даної справи колегією у складі трьох суддів. Призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін на 27 березня 2025 року.

4 березня 2025 року визначено склад колегії у даній справі.

27 березня 2027 року судове засідання не відбулось через перебування судді із числа колегії суддів у відпустці.

14 квітня 2025 року учасники справи в судове засідання не прибули. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Згідно ч.2 статті 368 КАС України неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Верховного суду України про визнання протиправним дій щодо відмови у нарахування та виплаті одноразової вихідної допомоги судді у відставці; зобов`язання виплатити вихідну одноразову допомогу за 35 років роботи суддею на підставі ст. 126 Конституції України та в порядку ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 №2862-ХІІ.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що скасування гарантованої виплати, вихідної допомоги, на думку позивача, є обмеженням його соціальних гарантій, передбачених Конституцією України та законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018, залишеним без змін постановою Киіївського апеляціийного адміністративного суду від 11.04.2018 та постановою Верховного Суду від 11.04.2018 у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Окружний адміністративний суд м.Києва виходив з того, що наказом Голови Верховного суду України від 16.11.2015 №1040-к ОСОБА_1 виключений зі складу суддів Верховного суду з 18.12.2015. В подальшому, позивачем подано до Верховного суду України заяву про виплату йому вихідну одноразову допомогу за 35 років роботи суддею на підставі ст.. 126 Конституції України та в порядку ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 №2862-ХІІ.

Листом від 28.02.2017 №202-631/0/8-17 Верховним судом України повідомлено позивача про відсутність підстав для виплати вихідної одноразової допомоги за 35 років роботи суддею на підставі ст.. 126 Конституції України та в порядку ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 №2862-ХІІ, оскільки станом на час звільнення позивача, вказана норма Закону втратила чинність, у зв`язку з прийняттям нового Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон № 2453-VІ), крім статей 43 та 44, які втратили чинність із 1 січня 2011 року.

Положенням п. 14 ст. 92 Конституції України визначено, що судоустрій, судочинство і статус суддів визначаються виключно законами України.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно із частинами першою та третьою статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Таким чином, цими нормами закону було прямо визначено, що право на вихідну допомогу має лише суддя, який пішов у відставку, тобто реалізував власне право на відставку.

Закон № 2862-ХІІ утратив чинність, у зв`язку з прийняттям Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон № 2453-VІ), крім статей 43 та 44, які втратили чинність із 1 січня 2011 року.

Положеннями частини першої статті 136 нового Закону № 2453-VI було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Проте позивач не реалізував і це право протягом дії згаданої статті Закону № 2453-VІ.

Однак вказану норму було виключено на пп.1 п. 28 Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014.

Крім того, Законом України від 12.02.2015 №192-VIIІ Про забезпечення права на справедливий суд було викладено у новій редакції Закон Про судоустрій і статус суддів, нормами якого виплату вихідної допомоги судді при виході у відставку не передбачено.

Поряд з тим, як встановлено судом в межах розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018 року, Рішенням Конституційного суду України від 15.04.2020 року визнано неконституційним положення підпункту пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII.

У Рішенні Конституційного суду України від 15.04.2020 року вказано, що за положенням абзацу першого пункту 2 розділу ІV "Прикінцеві положення" Закону № 1166, у якому визначено умови набрання чинності окремими положеннями Закону № 1166, підпункт 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166 набрав чинності з 1 квітня 2014 року, тобто з наступного дня після опублікування Закону № 1166.

Оскільки можливість реалізації суддею права на вихідну допомогу в розмірах та порядку, встановлених до внесення змін оспорюваним положенням Закону № 1166, залежала від фактичної можливості судді реалізувати право на відставку, то зміни в юридичному регулюванні цього питання (зокрема, виключення статті 136 із Закону № 2453) мали б бути зваженими, обґрунтованими та доведеними до суддів заздалегідь, тобто з дотриманням достатнього перехідного періоду.

Верховна Рада України, скасовуючи вихідну допомогу суддям, що виходять у відставку, мала встановити достатній перехідний період (розумний часовий проміжок), пов`язаний з набранням чинності положенням підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166.

На думку Конституційного Суду України, встановлений перехідний період, пов`язаний з набранням чинності оспорюваним положенням Закону № 1166, з 31 березня по 1 квітня 2014 року є очевидно недостатнім, оскільки не охоплює фактичної тривалості встановленого законодавством порядку реалізації суддею права на відставку. Внаслідок цього судді, які станом на 1 квітня 2014 року вже мали право на відставку та вихідну допомогу, але продовжували перебувати на посаді судді, стимульовані вихідною допомогою, не змогли належним чином підготуватися до нового юридичного регулювання.

Зважаючи на викладене, Конституційний Суд України констатує, що перехідний період між опублікуванням Закону № 1166 та набранням чинності положенням підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166 (менше одного дня) був явно недостатнім для того, щоб суб`єкти права (судді, які на момент набрання чинності Законом № 1166 мали право на вихід у відставку, але станом на 1 квітня 2014 року ще ним не скористалися) змогли адаптуватися до законодавчих новел та скоригувати свої дії для реалізації права на відставку і, відповідно, отримати вихідну допомогу в розмірі, встановленому законодавством до внесення змін Законом № 1166.

Наведене дає підстави стверджувати, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166 суперечить частині першій статті 8 Конституції України з огляду на його невідповідність принципові верховенства права у частині, що стосується легітимних очікувань особи.

Як вбачається з обставин справи та не заперечується учасниками справи ОСОБА_1 виключено зі складу Верховного Суду України наказом №1040-к від 16 листопада 2015 року на підставі Постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року у зв`язку із виходом судді ОСОБА_1 у відставку.

При цьому у виплаті вихідної допомоги ОСОБА_1 відмовлено, а правомірність такої відмови підтверджена Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018, залишеним без змін постановою Киі?вського апеляціи?ного адміністративного суду від 11.04.2018 та постановою Верховного Суду від 11.04.2018 обґрунтовуючи відмову у позові, зокрема тим, що Законом України від 12.02.2015 №192-VIIІ Про забезпечення права на справедливий суд було викладено у новій редакції Закон Про судоустрій і статус суддів, нормами якого виплату вихідної допомоги судді при виході у відставку не передбачено.

Згідно положень ч.1, п.1 ч.5 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку із виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Враховуючи ту обставину, що Рішенням Конституційного суду України від 15.04.2020 року визнано неконституційним положення підпункту пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, а одноразова вихідна допомога судді у відставці ОСОБА_1 не була виплачена, суд вважає обставини наведені заявником у заяві про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018 року доведеними, а заява такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 250, 255, 361, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду України, Голови ліквідаційної комісії Верховного Суду України Соловйової Любові Володимирівни про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018 року у справі № 826/4176/17 за позовом ОСОБА_1 до Верховного суду України про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Верховного суду України щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової вихідної допомоги судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язати Верховний суд України виплатити ОСОБА_1 вихідну одноразову допомогу за 35 років роботи суддею на підставі ст. 126 Конституції України та в порядку ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 №2862-ХІІ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Верховного Суду України у на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1: Верховний Суд України (01043, м.Київ, вул.П.Орлика,4, ).

Відповідач-2: Голова ліквідаційної комісії Верховного Суду України Соловйова Любов Володимирівна (001016, м.Київ, вул.Клпиленка,6, )

Головуючий суддя Сорока Ю.Ю.

Судді Димарчук Т.М.

Плахтій Н.Б.