Справа № 420/27261/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, третя особа: Національне агентство України з питань державної служби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні (далі - відповідач), третя особа: Національне агентство України з питань державної служби, в якій просить:

- визнати дії Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні щодо відмови у здійсненні перерахунку і виплаті заробітної плати з урахуванням усіх виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з дня призначення на посаду начальника управління державного контролю на кордоні протиправними;

- зобов`язати Південне міжрегіональне головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату з урахуванням усіх виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (згідно підкатегорії Б1) за період з дня призначення на посаду начальника управління державного контролю на кордоні.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач обіймає посаду начальника управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні. Вищезазначена посада була віднесена Південним МГУ до підкатегорії "Б3" посад державної служби категорії "Б". 11.07.2024 р. позивач звернувся листом до Південного МГУ з проханням здійснити перерахунок заробітної плати за період роботи на посаді начальника управління державного контролю на кордоні з підстав не вірного визначення посадового окладу у зазначений період через помилкове віднесення його посади до підкатегорії "Б3", а не "Б1". Листом від 08.08.2024 р. за №Вих-1726/06/20-24, відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку заробітної плати. Позивач наголошує, що посада керівника структурного підрозділу (управління) територіального органу центрального органу виконавчої влади належить до підкатегорії "Б1" посад державної служби категорії "Б", а не до підкатегорії "Б3". Нарахування та виплата заробітної плати, а також інших виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу здійснювалась відповідачем не вірно, оскільки замість окладу згідно підкатегорії "Б1" застосовувався оклад за підкатегорією "Б3". Позивач вважає свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 03.09.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

19.09.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що розміри посадових окладів, за якими здійснювались нарахування позивачу заробітної плати а також інших виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, встановлювались відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" за наказами Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 29.03.2021 р. № 33-ОД, від 22.11.2021 р. № 70-ОД, від 17.12.2021 р. № 74-ОД, від 09.03.2022 р. № 19-ОД, від 14.12.2022 р. № 55-ОД, від 01.03.2023 р. № 15-ОД, від 13.02.2024 р. № 12-ОД, від 27.05.2024 р. № 26-ОД, якими вводились в дію штатні розписи. При цьому, позивач не оспорював приведені накази про його призначення в частині встановленої зазначеними наказами суми окладу, а також введені в дію наказами ПМГУ та затверджені Держпродспоживслужбою штатні розписи ПМГУ, не звертався за оскарженням визначених в них розмірів посадових окладів до суду, а отже підстави для здійснення перерахунку розміру заробітної плати з урахуванням усіх виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з дня призначення на посаду начальника управління державного контролю на кордоні ПМГУ позивачу у відповідача відсутні. Також вказує на пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду без поважних на те підстав. Зазначає, що позивач просить здійснити перерахунок за період з дня призначення на посаду начальника управління державного контролю на кордоні ПМГУ (з 03.06.2021 р.). Оскільки позивач з моменту видання наказів про його призначення від 31.12.2020 р. № 566-К/-2020, від 02.06.2021 р. № 269-к та від 03.06.2021 р. № 271-к знав розмір встановлених йому посадових окладів, строк позовної давності щодо заявлених ним позовних вимог про визнання дій ПМГУ неправомірними та здійснення перерахунку сплив та клопотання про його поновлення позивачем не заявлене.

19.09.2024 р. від третьої особи надійшли пояснення щодо позовної заяви. Вказує, що листом НАДС від 10.07.2024 р. № 6891/10.3-24 надано відповідь за результатами розгляду в межах повноважень звернення громадянина ОСОБА_2 . Тому роз`яснення, що міститься в Листі НАДС є індивідуальним та стосується виключно обставин зазначених у зверненні громадянина ОСОБА_2 , а тому, на думку НАДС, посилання позивача на Лист НАДС є недоцільним, цей лист не може бути врахований при вирішенні спору, як такий що не стосується обставин справи. У справі № 420/27261/24 позивачем не наведено доказів наявності в Управління статусу самостійного структурного підрозділу до 30.05.2024 р. Отже, вважаємо, що обставини справи № 340/2871/21 не є релевантними цій справі, а тому посилання позивача на постанову Верховного Суду від 05.01.2023 р. є не коректним.

23.09.2024 р. позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Вказує на те, що відповідач як роботодавець повинен був правильно визначити підкатегорію посади позивача та відповідно вірно визначити розмір посадового окладу (згідно підкатегорії "Б1"). Заробітна плата державних службовців не є договірною, посадові оклади встановлюються нормативними документами, у даному випадку постановою КМУ від 18.01.2017 р. № 15, з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів, які роботодавець - Південне МГУ, зобов`язаний був вірно визначити, оскільки це суттєво впливало на розмір заробітної плати позивача в цілому. У свою чергу необізнаність позивача з питань помилкового (свідомого) тлумачення роботодавцем нормативних документів у сфері оплати праці не може бути підставою для позбавлення мене справедливої винагороди за виконану роботу. Наголошує, що про порушення свого права на оплату праці позивач дізнався в липні 2024 року з листа НАДС, адресованого іншому працівнику Південного МГУ ОСОБА_3 . Лист від 08.08.2024 р. за №Вих-1726/06/20-24, в якому Південне міжрегіональне головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні відмовило позивачу у здійсненні перерахунку заробітної плати став підставою для звернення до суду, оскільки, в цей момент і виникнув спір про право, який дає можливість звернення до суду.

26.09.2024 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що Головою Держпродспоживслужби за погодженням з Міністром розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства. Штатний розпис та кошторис ПМГУ затверджуються Головою Держпродспоживслужби. Предметом позовної заяви ОСОБА_1 є визнання дій ПМГУ незаконними в частині перерахунку заробітної плати, проте, як зазначалось у відзиві на позовну заяву, розміри посадових окладів, за якими здійснювались нарахування позивачу заробітної плати а також інших виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, встановлювались відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" - відповідними наказами ПМГУ якими вводились в дію штатні розписи, які були затверджені Держпродспоживслужбою. Позивач не звертався за оскарженням чи визнанням не чинними жодного наказу яким вводились в дію штатні розписи ПМГУ, так само як і не звертався за оскарженням штатних розписів до Держпродспоживслужби.

27.09.2024 р. позивач надав до суду пояснення по справі. Зазначає, що управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, відповідно до покладених на нього завдань виконує окремо визначену функцію, а саме, реалізація повноважень у сфері ветеринарної медицини та безпечності харчових продуктів. Жодну з таких функцій не виконує інший структурний підрозділ Південного міжрегіонального управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, окрім як управління державного контролю на кордоні.

Ухвалою від 14.04.2025 р. відмовлено в залишенні позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, наказом начальника Південного міжрегіонального головного управління державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 31.12.2020 р. № 566-к/202 "Про призначення ОСОБА_1 " Хабарова Георгія Валерійовича призначено на посаду головного спеціаліста прикордонного інспекційного контролю "Одеса" управління державного кордону на кордоні Південного міжрегіонального головно управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні у порядку переведення з Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області з посадовим окладом згідно зі штатним розписом з 01.01.2021 р.

Наказом начальника Південного міжрегіонального головного управління державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 02.06.2021 р. № 269-к "Про призначення ОСОБА_1 " ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу господарського забезпечення управління організаційно-господарського забезпечення Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні в порядку просування по службі за результатами конкурсу шляхом переведення з посади головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю "Одеса" управління державного контролю на кордоні з 02.06.2021 р. з посадовим окладом згідно штатного розпису (7050,00 грн.).

Наказом начальника Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 03.06.2021 р. № 271-к "Про переведення ОСОБА_1 " ОСОБА_1 , начальника відділу господарського забезпечення управління організаційно-господарського забезпечення Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, переведено на рівнозначну посаду начальника управління державного контролю на кордоні (категорія "Б" посад державної служби) з 03.06.2021 р. з посадовим окладом згідно штатного розпису (8450,00 гривень) та збереженням раніше встановлених надбавок.

Згідно Положення про управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, затвердженого наказом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 18.10.2021 р. № 62-ОД, Управління державного контролю на кордоні (далі -Управління) є структурним підрозділом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

Основними завданнями управління державного контролю на кордоні є: 1) забезпечення здійснення державного контролю на державному кордоні України за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, вантажів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України; 2) здійснення документальних перевірок вантажів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України, у тому числі перевіряє міжнародні сертифікати на відповідність вимогам законодавства; 3) здійснення перевірки відповідності вантажів, (пересилаються) на митну територію України, що ввозяться на митну територію України; 4) здійснення фізичних перевірок вантажів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України; 5) затримання вантажів та приймання рішення про поводження з вантажами, які не відповідають законодавству, у порядку, установленому законом; 6) забезпечення застосування періодичності перевірок вантажів, які ввозяться (пересилаються) на митну територію України, затвердженої Держпродспоживслужбою.

Управління державного контролю на кордоні очолює начальник управління державного контролю на кордоні Міжрегіонального головного управління. Начальник управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління призначається на посаду та звільняється з посади начальником Міжрегіонального головного управління, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Наказом Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продукції від 07.12.2020 р. № 410-к/2020 "Про призначення начальника Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні", керуючись Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 667, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 р. № 873 "Про утворення на державному кордоні міжрегіональних територіальних органів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів", відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 Закону, призначено з 08.12.2020 р. ОСОБА_4 на посаду начальника Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні за переведенням з Державного агентства рибного господарства України.

За наказом Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продукції від 12.12.2023 р. № 781-к "Про звільнення ОСОБА_4 " відповідно до ч.6 ст.44 Закону України "Про державну службу", керуючись Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 667, звільнено в перший робочий день, наступний за днем закінчення ним непрацездатності, ОСОБА_4 з посади начальника Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні у зв`язку з отриманням ним негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до п.3 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

Наказом Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продукції від 12.03.2024 р. № 184-к "Про звільнення ОСОБА_4 " відповідно до ч.5 ст.87 Закону України "Про державну службу", керуючись Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 667, у зв`язку із закінченням тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 та в доповнення до наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.12.2023 р. № 781-к "Про звільнення ОСОБА_4 ", враховуючи те, що 11.03.2024 р. є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, ОСОБА_4 наказано вважати таким, що звільнений з посади начальника Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні 11.03.2024 р.

Наказами Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 29.03.2021 р. № 33-ОД, від 22.11.2021 р. № 70-ОД, від 17.12.2021 р. № 74-ОД, від 09.03.2022 р. № 19-ОД, від 14.12.2022 р. № 55-ОД, від 01.03.2023 р. № 15-ОД, від 13.02.2024 р. № 12-ОД, від 27.05.2024 р. № 26-ОД, вводились в дію штатні розписи, за якими Управління державного контролю на кордоні є структурним підрозділом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

11.07.2024 р. позивач звернувся до відповідача із зверненням щодо здійснення перерахунку заробітної плати за період роботи на посаді начальника управління державного контролю на кордоні Південного МГУ, з урахуванням (але не виключно) розміру посадового окладу, премій, надбавки за інтенсивність праці та ін., а також розрахунку середньої заробітної плати, яка бралась для нарахування інших виплат (матеріальна допомога та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та ін.).

Листом від 08.08.2024 р. № Вих-1726/06/20--24 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 р. № 1409 "Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році" встановлено, що схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, під категорій та рівнів державних органів у 2024 році та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів", не застосовуються до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби. Відповідно до наказу ПМГУ від 13 лютого 2024 р. № 12-ОД, з 01 січня 2024 р. в ПМГУ введено нову структуру та штатний розпис та проведено класифікацію посад державної служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 29 грудня 2023 р. № 1409 "Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році". Враховуючи вищенаведене, підстави для здійснення перерахунку заробітної плати за період роботи на посаді начальника управління державного контролю на кордоні ПМГУ з урахуванням (але не виключно) розміру посадового окладу, премій, надбавки за інтенсивність праці та ін., а також розрахунку середньої заробітної плати, яка бралась для нарахування інших виплат (матеріальна допомога та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та ін.) відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Основного Закону України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях є Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

За ст.1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Частиною 2 цієї статті встановлюються такі категорії посад державної служби, зокрема, категорія "Б" - посади:

керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;

керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;

керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів;

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що позивач з 03.06.2021 р. проходить державну службу на посаді начальника управління державного контролю на кордоні (категорія "Б" посад державної служби) Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні на підставі наказу начальника Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 03.06.2021 р. № 271-к.

За п.4. ч1 ст.7 Закону № 889-VIII державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно положень ст.50 Закону № 889-VIII, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу; місячна або квартальна премія за належне виконання умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.

Порядок формування фонду оплати праці державних службовців у державному органі, а також порядок преміювання державних службовців затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що спір у даній адміністративній справі стосується здійснення перерахунку і виплати заробітної плати позивачу з урахуванням усіх виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з дня призначення на посаду начальника управління державного контролю на кордоні протиправними. Позивач вказує, що посада керівника структурного підрозділу (управління) територіального органу центрального органу виконавчої влади належить до підкатегорії "Б1" посад державної служби категорії "Б". Однак, відповідач, порушуючи права позивача нараховував та виплачував заробітну плату, а також інші види виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, за підкатегорією "Б3".

Поряд тим, відповідач вказує, що розміри посадових окладів, за якими здійснювались нарахування позивачу заробітної плати а також інших виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, встановлювались відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів": наказами Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 29.03.2021 р. № 33-ОД, від 22.11.2021 р. № 70-ОД, від 17.12.2021 р. № 74-ОД, від 09.03.2022 р. № 19-ОД, від 14.12.2022 р. № 55-ОД, від 01.03.2023 р. № 15-ОД, від 13.02.2024 р. № 12-ОД, від 27.05.2024 р. № 26-ОД, якими вводились в дію штатні розписи, за якими управління державного контролю на кордоні є структурним підрозділом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. № 15 затверджено посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій.

Згідно останньої, до підкатегорії "Б1" відносяться наступні керівники самостійних структурних підрозділів державних органів: керівники самостійних структурних підрозділів Апарату Верховної Ради України (головних управлінь, секретаріатів комітетів Верховної Ради України, служб, управлінь, відділів, секторів); керівник Координаційного центру забезпечення взаємодії з Кабінетом Міністрів України; керівники самостійних структурних підрозділів (директоратів, генеральних департаментів, головних департаментів, Урядового офісу координації європейської та євроатлантичної інтеграції, департаментів, головних інспекцій, головних управлінь, служб, управлінь, відділів, відділень, секторів, експертних груп): Секретаріату Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, допоміжних, консультативно-дорадчих органів, утворених Президентом України, апаратів (секретаріатів) Ради національної безпеки і оборони України, Антимонопольного комітету України, Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Уповноваженого із захисту державної мови, Фонду державного майна України, Конституційного Суду України, Національного агентства з питань запобігання корупції, Рахункової палати, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, органів прокуратури, органів військового управління; керівники головних управлінь у складі директоратів Офісу Президента України; керівники: територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, апаратів місцевих держадміністрацій, самостійних структурних підрозділів апарату місцевих держадміністрацій, самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, крім тих, умови оплати праці яких визначені окремими законами; керівники функціональних підрозділів Центрального управління Служби безпеки України; координатор; керівник апарату Національної комісії зі стандартів державної мови; керівник апарату Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, керівники самостійних структурних підрозділів Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим; керівник апарату Урядового уповноваженого; Надзвичайний і Повноважний Посол України; Надзвичайний і Повноважний Посол України з резиденцією в м. Києві; Постійний представник України при міжнародній організації; Представник України при міжнародній організації; Глава Місії України при міжнародній організації; Представник Міністерства закордонних справ на території України.

Натомість до підкатегорії "Б3" зараховно посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, зокрема, керівники підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів і їх заступники (експертних груп, головних управлінь, управлінь, інспекцій, відділів, відділень, секторів): Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, апаратів (секретаріатів) Ради національної безпеки і оборони України, Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, Антимонопольного комітету України, Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Уповноваженого із захисту державної мови, Фонду державного майна України, Конституційного Суду України, Національного агентства з питань запобігання корупції, Рахункової палати, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, органів прокуратури, органів військового управління, територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, апарату місцевих держадміністрацій, самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, крім тих, умови оплати праці яких визначені окремими законами; керівники підрозділів у складі функціональних підрозділів Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України, їх заступники; радник дипломатичної служби; Консул України; керівники та заступники керівників експертних груп, експертних підгруп, управлінь, відділів, секторів у складі самостійних структурних підрозділів Офісу Президента України, керівники підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів і їх заступники допоміжних, консультативно-дорадчих органів, утворених Президентом України.

З аналізу наведених приписів вбачається, що основа відмінність між підкатегоріями "Б1" та "Б3" полягає у правовому статусі структурного підрозділу державного органу, зокрема, підкатегорія "Б1" застосовується у разі якщо державний службовець обіймає посаду керівника самостійного структурного підрозділу державного органу, натомість підкатегорія "Б3" застосовується у разі якщо державний службовець обіймає посаду керівника підрозділу у складі самостійних структурних підрозділів державних органів.

Організація, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначені в Законі України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17.03.2011 р. № 3166-VI.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.23 цього Закону територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Пропозиції щодо утворення, реорганізації та ліквідації територіальних органів центрального органу виконавчої влади на розгляд міністрові вносить керівник центрального органу виконавчої влади.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади створюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про центральний орган виконавчої влади, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади у межах своїх повноважень видають накази організаційно-розпорядчого характеру та накази, які є адміністративними актами. Накази, які є адміністративними актами, видаються, набирають чинності, оскаржуються, виконуються та припиняють дію у порядку, визначеному Законом України "Про адміністративну процедуру".

Керівники та заступники керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади відповідно до законодавства про державну службу.

Порядок призначення на посади керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Інші державні службовці територіальних органів центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівниками територіальних органів центрального органу виконавчої влади.

Працівники територіальних органів центрального органу виконавчої влади приймаються на роботу та звільняються з роботи керівниками територіальних органів центрального органу виконавчої влади.

За п.1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 667, державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Згідно п.7 цього Положення Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи. Керівники самостійних структурних підрозділів територіальних органів Держпродспоживслужби, на які покладено здійснення повноважень Держпродспоживслужби у сфері санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення, забезпечують виконання функцій щодо затвердження та підписання передбачених законодавством документів, повноваження щодо затвердження та підписання яких належить до компетенції головних державних санітарних лікарів відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), у межах повноважень відповідного територіального органу.

На момент призначення позивача на посаду, правовий статус Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні визначався у Положенні про Південне міжрегіональне головне управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, затвердженому Наказ Держпродспоживслужби від 13.11.2020 р. № 762. Згідно останнього, південне міжрегіональне головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.

Вказане положення було чинним до моменту затвердження Наказом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 30.05.2024 р. № 27-ОД Положення про управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, за яким управління державного контролю на кордоні є структурним підрозділом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивач з 03.06.2021 р. обіймає посаду начальника відділу господарського забезпечення управління організаційно-господарського забезпечення Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

Згідно положення про управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, затвердженого наказом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 18.10.2021 р. № 62-ОД, Управління державного контролю на кордоні є структурним підрозділом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

Відповідний правовий статус вказаного управління підтверджується із аналізу наказів Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 29.03.2021 р. № 33-ОД, від 22.11.2021 р. № 70-ОД, від 17.12.2021 р. № 74-ОД, від 09.03.2022 р. № 19-ОД, від 14.12.2022 р. № 55-ОД, від 01.03.2023 р. № 15-ОД, від 13.02.2024 р. № 12-ОД, від 27.05.2024 р. № 26-ОД, якими вводились в дію штатні розписи та за яким управління державного контролю на кордоні є структурним підрозділом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

Також суд зазначає, що в період проходження позивачем державної служби в Південному міжрегіональному головному управлінні Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, посаду начальника Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, тобто посаду керівника самостійного структурного підрозділу державного органу, обіймав ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач, призначаючи та виплачуючи позивачу заробітну плату з урахуванням усіх виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з дня призначення на посаду начальника управління державного контролю на кордоні протиправними, виходячи із підкатегорії "Б3", діяв правомірно, оскільки позивач обіймав посаду керівника підрозділу у складі самостійних структурних підрозділів державних органів.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача щодо самостійності виконання функцій та завдань органу державної влади за окремим напрямом діяльності як підстави для виплати останньому заробітної плати з урахуванням усіх виплат та надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, виходячи з підкатегорії "Б1", оскільки згідно приписів Закону № 889-VIII та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. № 15, ключову роль у визначенні заробітної плати особи за її посадою відіграє не самостійність виконання функцій та завдань органу державної влади за окремим напрямом діяльності, а її ієрархічне розташування.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), "Проніна проти України" (18.07.2006 р.; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (10.02.2010 р.; п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; 09.12.1994 р., п.29).

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій щодо виплати заробітної плати позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні (65058, м.Одеса, вул.М. Говорова, буд.7, ), третя особа: Національне агентство України з питань державної служби (01601, м.Київ, вул.Прорізна, буд.15, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко