Справа № 380/16448/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Національної поліції у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Обставини справи.

Головне управління Національної поліції у Львівській області (позивач) звернулося 30 липня 2024 року до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 (відповідач) коштів в сумі 9771 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят одна) гривня 97 копійок в рахунок відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в поліції на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області та був звільнений зі служби наказом ГУНП у Львівській області № 271 о/с від 13.05.2024 на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Позивач зазначає, що відповідно до пункту 10 розділу V Порядку забезпечення поліцейських одностроєм, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2017 № 772 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.10.2017 за № 1224/31092) (далі Порядок № 772), у разі звільнення поліцейського зі служби, зокрема, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, він зобов`язаний відшкодувати вартість виданих йому предметів однострою особистого користування, строки експлуатації яких не закінчилися.

На підставі арматурної картки № 1059 та Довідки-розрахунку № 589 від 05.07.2024 вартість предметів однострою, виданих ОСОБА_1 , строк носіння яких не закінчився на день звільнення (13.05.2024), становить 9771,97 грн. До переліку предметів входять: шапка, термобілизна, куртка зимова, напівкомбінезон, костюм (сорочка, брюки), фуфайка, черевики чорного кольору, черевики високі берці, ремінь для брюк, костюм-дощовик, жилет.

Оскільки відповідач добровільно не відшкодував зазначену вартість, позивач просить стягнути її в судовому порядку, посилаючись на статтю 60 Закону України «Про Національну поліцію», Порядок № 772 та інші нормативно-правові акти.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі. ОСОБА_1 підтвердив факт свого звільнення наказом № 271 о/с від 13.05.2024 на підставі наказу про застосування дисциплінарного стягнення № 1721 від 01.05.2024. Однак, відповідач вважає ці накази протиправними та безпідставними.

Відповідач зазначив, що він оскаржив вказані накази про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення в судовому порядку, звернувшись 23.05.2024 до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про їх скасування та поновлення на посаді (справа № 380/11060/24). На думку відповідача, оскільки його звільнення є, на його переконання, незаконним, то й вимога про стягнення вартості однострою є безпідставною. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову ГУНП у Львівській області.

Ухвалою від 02.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 02.09.2024 провадження у справі № 380/16448/24 зупинено на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 380/11060/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді.

Ухвалою суду від 07.04.2025 провадження у справі № 380/16448/24 поновлено у зв`язку з тим, що судове рішення у справі № 380/11060/24 набрало законної сили.

Ухвалою суду від 10.04.2025 відмовлено у розгляді справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд

встановив:

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України та звільнений з посади інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського РВП ГУНП у Львівській області наказом ГУНП у Львівській області № 271 о/с від 13.05.2024 на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підставою для звільнення слугував наказ ГУНП у Львівській області № 1721 від 01.05.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень...».

Під час проходження служби відповідач, відповідно до встановлених норм, забезпечувався предметами однострою особистого користування, що підтверджується арматурною карткою № 1059.

Позивачем складено Довідку-розрахунок № 589 від 05.07.2024 щодо вартості предметів однострою особистого користування, виданих ОСОБА_1 , строк експлуатації яких не закінчився на дату звільнення. Згідно з цим розрахунком, сума до відшкодування становить 9771,97 грн. Відповідач не надав доказів, що спростовують правильність цього розрахунку, його заперечення стосувалися підстави для стягнення як такої.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 оскаржував накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення (№ 1721 від 01.05.2024 та № 271 о/с від 13.05.2024) у Львівському окружному адміністративному суді (справа № 380/11060/24). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування зазначених наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі № 380/11060/24 залишено без змін. Зазначена постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 20 березня 2025 року.

Таким чином, факт звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» є встановленим та підтвердженим судовими рішеннями, що набрали законної сили і відповідно до частини 4 статті 78 КАС України мають преюдиційне значення для даної справи.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580).

Відповідно до статті 20 Закону № 580, поліцейські мають єдиний однострій. Поліцейський отримує однострій безоплатно. Правила носіння та норми належності однострою поліцейських затверджує Міністр внутрішніх справ України.

На виконання вимог статті 20 Закону № 580 наказом МВС України від 12.09.2017 № 772 затверджено Порядок забезпечення поліцейських одностроєм (далі Порядок № 772).

Пунктами 2, 3 розділу ІІ Порядку № 772 визначено, що одностроєм особистого користування забезпечується поліцейський, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції з дня присвоєння відповідного спеціального звання поліції до дня звільнення зі служби в поліції. Однострій видається поліцейським безоплатно на майбутній термін служби та на строк, що передбачений нормами належності.

Пунктом 10 розділу V Порядку № 772 встановлено випадки та підстави відшкодування вартості предметів однострою особистого користування. Зокрема, передбачено, що відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, здійснюється з урахуванням термінів його експлуатації та у випадку звільнення поліцейського зі служби з таких підстав:

у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

за власним бажанням;

у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави;

через службову невідповідність.

Як встановлено судом та підтверджено судовими рішеннями у справі № 380/11060/24, що набрали законної сили, ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції саме на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Ця підстава прямо передбачена пунктом 10 розділу V Порядку № 772 як така, що тягне за собою обов`язок поліцейського відшкодувати вартість предметів однострою, строк експлуатації яких не закінчився.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування положень Порядку № 772. Зокрема, у постанові від 31.03.2020 у справі № 160/6781/19 Верховний Суд зазначив, що звільнення поліцейського зі служби з підстав, визначених у пункті 10 розділу V Порядку № 772, є юридичним фактом, з настанням якого у поліцейського виникає обов`язок відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №822/1608/18, від 18.06.2020 у справі № 500/1348/19 та інших.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, у даній справі спір стосується стягнення коштів, де позивач (суб`єкт владних повноважень) доводить наявність підстав для стягнення.

Позивач надав докази звільнення відповідача на підставі, що передбачає відшкодування вартості однострою (наказ про звільнення № 271 о/с від 13.05.2024), та докази розрахунку суми відшкодування (довідка-розрахунок № 589, арматурна картка № 1059). Законність звільнення відповідача підтверджена судовими рішеннями у справі № 380/11060/24, що набрали законної сили.

Доводи відповідача про незаконність його звільнення спростовуються зазначеними судовими рішеннями, які мають преюдиційне значення відповідно до частини 4 статті 78 КАС України ("Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.").

Інших доводів чи доказів, які б спростовували правомірність вимог позивача або правильність розрахунку суми стягнення, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ГУНП у Львівській області є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються усі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Аналіз змісту частин першої-третьої статті 139 КАС України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.

Такий висновок викладений у Постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі №826/16473/15 адміністративне провадження № К/9901/47471/21.

З урахуванням викладено судові витрати розподілі не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-78, 86, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська обл., місто Львів, пл. ген. Григоренка, буд. 3; ) вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився у сумі 9771 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят одна) гривня 97 копійок.

3. Судові витрати розподілу не підлягають

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 15 квітня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.