Справа № 640/1523/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2025 рокуСправа №640/1523/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління ДПС у Житомирській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:
визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС України у Житомирській області від 27.10.2020 року № 1617-13.
Позовні вимоги обгрунтовані наступним:
позивач має у власності об`єкт нерухомості, який не підлягає оподаткуванню згідно вимог п. «ж» п.п.266.2.2 ст. 266 ПК України - корівник;
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Мартинівську сільську раду Пулинського району Житомирської області.
Відповідач - 1, ГУ ДПС України у м. Києві, надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки податкове повідомлення рішення винесено згідно вимог ПК України: об`єктом оподаткування є будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Позивачем не подано доказів, що він є сільськогосподарським товаровиробником, а відтак не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта - власника нежитлової нерухомості, для звільнення його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Третя, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, письмових пояснень не надала.
Матеріали справи передані для подальшого розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Позивач є власником будівлі, виробничого будинку 0 відгодівельник ВРХ, виробничий будинок, розташований: Житомирська область, с. Гута-Юстинівка, вул. Леніна, 9г; відповідно до свідоцтва про право власності та технічного паспорта площа всіх об`єктів комплексу зернотоку складає 1363,80 метрів квадратних.
В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.
За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.
За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Рішенням Мартинівської сільської ради Пулнського району Житомирської області від від 06.06.2018 року № 171 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податкуу на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік" визначено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та пільги зі сплати даного податку.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

У даній справі спірним є питання застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України до об`єктів нерухомого майна, що належать позивачу на праві власності.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 цього Кодексу не є об`єктом оподаткування є будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачеих цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року N 2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23 вересня 2008 року N 575-VI виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Разом з тим, як встановлено судом , позивачем не подано й матеріалами справи не підтверджено, що він є сільськогосподарським товаровиробником, а відтак не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта - власника нежитлової нерухомості, для звільнення його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2020 року у справі №500/2407/18 та від 11.04.2023 року у справі № 380/2434/20.

Що ж стосується посилань позивача на порушення податковим органом строків надіслання податкового повідомлення-рішення, встановлених приписами пункту 266.7.2 статті 266 ПК України, як на підставу скасування такого рішення, то податковим законодавством, зокрема пунктом 266.10.1 статті 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Сам же факт порушення податковим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо сплати сум податку.

Стосовно податкової вимоги.

У матеріалах справи міститься копія податкової вимоги від 27.10.2020 року № 1617-13, якою визначено, що позивач має податковий борг станом на 26.10.2020 року у розмірі 57231,18 грн.

Судом на підставі письмових пояснень відповідача 2, які містяться у відзиві на позовну заяву, та у заяві відповідача від 06.03.2025 року судом встановлено, що оскаржувана податкова вимога сформована на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-2658 від 23.06.2020 року, яким визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 56911,37 грн. та на підставі податкового повідомлення рішення від 26.04.2019 року № 0-2658 на суму 319,81 грн., оскільки позивач не сплатив грошове зобов`язання у встановлений строк.

У відповідності до вимог 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, визначений наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610,

Згідно п. 3 розділу ІІ вказаного вище Порядку (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до ПК України, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Враховуючи те, що триває процедура судового оскарження сум грошових зобов`язань, визначених податковим органом у податковому повідомленні-рішенні № 0-2658 від 23.06.2020 року, то відповідач 2 передчасно виніс оскаржувану податкову вимогу на суму 56911,37 грн., оскільки грошове зобов`язання не є узгодженим на дану суму.

За вказаних обставин, податкова вимога є протиправною в частині суми 56911,37 грн. та підлягає скасуванню в цій частині.

Отже, позовні вимоги є частково обгрунтованимита підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ч.3 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) та Головного управління ДПС у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Юрка Тютюнника 7, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області (12041, с. Мартинівка, Пулинського району Житомирської області, вул. Поліська 3, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення та податкової вимоги задовольнити частково.

Визнати частково протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС України у Житомирській області від 27.10.2020 року № 1617-13 в частині суми 56911,37 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 902,91 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін