Справа № 640/18211/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 квітня 2025 року о/об 10 год. 00 хв.Справа № 640/18211/21 Провадження № ЗП/280/42/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул.Бориса Грінченка, буд.1, м.Київ, 01001; )

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (надалі відповідач, ДСУ з ПБХП та ЗП), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: - суму середнього заробітку за період з 01.08.2020 по 09.11.2020 у загальному розмірі 26124,78 грн.; - грошову компенсацію за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки на дітей у загальному розмірі 67394,36 грн.; - доплату за науковий ступінь кандидат наук в загальному розмірі 20275,05 грн., а всього - 113794,19 грн.

У позовній заяві зазначено наступне: «… Звертаю увагу суду на те, що виконання постанови суду від 24 липня 2017 року про поновлення мене на роботі, не зважаючи на негайне виконання, так і не відбулось, а отже період з 01 серпня 2020 року по 09 листопада 2020 року є часом затримки виконання рішення суду, який розглядав трудовий спір про поновлення мене на роботі, тобто є часом затримки в поновленні мене на посаді в органах Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, відповідно я маю право на нарахування заробітної плати в розмірі середнього заробітку. … У матеріалах справи № 826/7466/16 знаходиться довідка про мою середню заробітну за останні два календарні місяці перед місяцем звільнення № 15-3-1-14-3 від 10.05.2017 року, згідно якої моя середньоденна заробітна плата складає 378,62 гривень (16280,61 грн. : 43 робочих дні, де: 16280,61 грн. - заробітна плата за лютий-березень 2016 року; 43 - кількість робочих днів: у лютому 2016 року - 21 та у березні 2016 року - 22). Отже, розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 01 серпня 2020 року по 09 листопада 2020 року включно (69 робочих днів), який відповідач зобов`язаний сплатити на мою користь, складає 26 124 грн. 78 коп. (двадцять шість тисяч сто двадцять чотири грн. 78 коп.). 378,62 гривень /середньоденна заробітна плата/ х 69 днів /кількість вимушених прогулів за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі/ = 26 124 грн. 78 коп.). … З огляду на те, що я поновлена на роботі з 16 квітня 2016 року, а звільнена 09 листопада 2020 року, за вказаний період я маю право на отримання грошової компенсації за 138 не використаних мною календарних днів щорічної відпустки (за період з 16 квітня 2016 року по 15 квітня 2017 року - 30 кал. днів; за період з 16 квітня 2017 року по 15 квітня 2018 року - 30 кал. днів; за період з 16 квітня 2018 року по 15 квітня 2019 року - 30 кал. днів; за період з 16 квітня 2019 року по 15 квітня 2020 року - 30 кал. днів; за період з 16 квітня 2020 року по 09 листопада 2020 року - 18 кал. днів) та 40 календарних днів додаткової відпустки працівникам, що мають дітей (по 10 календарних днів за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік), тому при звільненні відповідач повинен був виплатити мені відповідну компенсацій за 178 календарних днів, однак вказана компенсація не була виплачена відповідачем. Окремо зазначаю, що додаткова відпустка працівникам, що мають дітей, належить до соціальних відпусток (ст. 1821 КЗпП України і ст. 19, 20 Закону України «Про відпустки»). Ця відпустка надається за календарний рік, а не за відпрацьований робочий рік. Вона може бути використана працівникам у будь-який час протягом календарного року незалежно від відпрацьованого часу і дати народження дитини. Якщо працівник, що має право на цю відпустку, з яких-небудь причин не скористався цим правом за декілька попередніх років, він може використати цю відпустку пізніше. На це вказує і Мінсоцполітики в листах від 20.09.2013 р. № 807/13/155-13 і від 12.05.2015 № 256/13/116-15, підкреслюючи, що строк давності, після якого втрачається право на додаткову відпустку на дітей, чинник законодавством не встановлений. Отже, розмір грошової компенсації за всі не використані мною дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки на дітей, який відповідач зобов`язаний сплатити на мою користь, складає 67 394 грн. 36 коп. (шістдесят сім тисяч триста дев`яносто чотири грн. 36 коп.). 378,62 гривень /середньоденна заробітна плата/ х 178 днів /кількість днів невикористаної щорічної відпустки та додаткової відпустки на дітей / = 67 394 грн. 36 коп.). Крім того, як кандидат ветеринарних наук маю право на доплату за науковий ступінь: кандидата наук - у розмірі 5 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). (Постанова КМУ № 268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»). Протягом чотирьох років та трьох місяців (з липня 2016 року по листопад 2020 року - 51 місяць) вказану доплату я також не отримувала. Враховуючи, що моя середня заробітна плата на місяць становила 7951 гривень х 51 місяць х 5% = 20 275,05 гривень - доплата за науковий ступінь: кандидата наук. … У зв`язку із тривалим невиконанням постанови суду було порушено мої права гарантовані Конституцією України, тому я змушена звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду по справі № 826/7466/16 за період з 01 серпня 2020 року по 09 листопада 2020 року включно, за який відповідач зобов`язаний сплатити на мою користь середній заробіток в розмірі 26 124 грн. 78 коп. (двадцять шість тисяч сто двадцять чотири грн. 78 коп.), грошову компенсацію за всі не використані мною дні щорічної відпустки та додаткової відпустки на дітей в розмірі 67 394 грн. 36 коп. (шістдесят сім тисяч триста дев`яносто чотири грн. 36 коп.) при звільненні, також доплату за науковий ступінь кандидата наук в розмірі 20 275,05 гривень. …».

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: «… Позовні вимоги ОСОБА_1 вважаємо безпідставними та необгрунтованими з огляду на таке. 1. Щодо позовної вимоги стягнути з Держпродспоживслужби на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період з 01.08.2020 по 09.11.2020 у загальному розмірі 26 124,78 грн. Вказану позовну вимогу Позивачка обґрунтовує тим, що вона має право на відшкодування (компенсацію) суми середнього заробітку, пов`язаного із затримкою виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі № 826/7466/16. В адміністративній справі № 826/7466/16 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 (прим. з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2018 про заміну сторони виконавчого провадження, постанови державного виконавця від 03.03.2020 про заміну сторони виконавчого провадження у ВП№ 54596839) в частині щодо поновлення Позивачки на посаді начальника відділу ветеринарно-санітарних заходів на державному кордоні управління державної інспекції Департаменту ветеринарної медицини Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України з 14 квітня 2016 року Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів наказом від 14.09.2020 № 270-к «Про поновлення ОСОБА_1 » Позивачку поновлено на посаді, зазначеній у вищезгаданій постанові суду від 24.07.2017. Відповідно до частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 в адміністративній справі № 826/7466/16 в частині поновлення Позивачки виконано саме 14.09.2020, коли видано наказ Держпродспоживслужби від 14.09.2020 № 270-к «Про поновлення ОСОБА_1 ». Період з 14.09.2020 року по 09.11.2020 року, враховуючи вимоги законодавства, не є вимушеним прогулом і не може таким бути, адже постанову суду щодо поновлення Позивачки на посаді виконано ще 14.09.2020 року. Тому вважаємо, що Позивачка при вирахуванні періоду (з 01.08.2020 по 09.11.2020) виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пов`язаного із затримкою виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 в адміністративній справі № 826/7466/16, помилково кінцевою датою вважає (або ж навмисно вводить суд в оману) та відповідно зазначає 09.11.2020. Твердження Позивачки (абзац п`ятий на сторінці 2 позову, абзац восьмий на сторінці 6 позову, абзац перший на сторінці 7 позову): «... виконання постанови суду від 24 липня 2017 року про поновлення мене на роботі, так і не відбулось, а отже період з 01 серпня 2020 року по 09 листопада 2020 року є часом затримки виконання рішення суду...», «... з даним позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду по справі № 826/7466/16 за період з 01 серпня 2020 року по 09 листопада 2020 року включно, за який відповідач зобов`язаний сплатити на мою користь середній заробіток в розмірі 26 124 грн 78 коп. …» спростовуються вищевикладеним. Також спростовуються доводи Позивачки щодо розрахунку 69 робочих днів (кількість вимушених прогулів) й, відповідно, доводи розрахованої суми - 26 124,78 грн . (абзаци четвертий-п`ятий на сторінці 4 позову). Крім того, щодо обґрунтування 09.11.2020 року Позивачка зазначає, що наказом Держпродспоживслужби від 06.11.2020 № 380-к саме з 09.11.2020 року Позивачку звільнено з посади начальника відділу ветеринарно-санітарних заходів на державному кордоні управління державної інспекції Департаменту ветеринарної медицини Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України. Проте, наказ Держпродспоживслужби від 06.11.2020 № 380-к Позивачка не оскаржує та вказаний наказ не має жодного відношення до середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пов`язаного із затримкою виконання постанови суду по справі № 826/7466/16. Щодо виплати заробітної плати за період з 14.09.2020 по 09.11.2020 зазначаємо, що Позивачка до роботи не приступала, належних доказів виконання будь якої роботи у Держпродспоживслужбі не надала. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Враховуючи зазначене, позовна вимога стягнути з Держпродспоживслужби на користь Позивачки суму середнього заробітку за період з 01.08.2020 року по 09.11.2020 року у загальному розмірі 26 124,78 грн. є безпідставною та неправомірною. Відповідно до частини другої статті 117 Кодексу законів про працю України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. 2. Щодо позовної вимоги стягнути з Держпродспоживслужби на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки на дітей в загальному розмірі 67 394,36 грн. Відповідно до статті 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Позивачкою не наведено та не надано належних доказів того, що вона працювала у Держпродспоживслужбі. Враховуючи зазначене, позовна вимога стягнути з Держпродспоживслужби на користь Позивачки грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки на дітей у загальному розмірі 67 394,36 грн. є безпідставною та неправомірною. 3. Щодо позовної вимоги стягнути з Держпродспоживслужби на користь ОСОБА_1 доплату у розмірі 5% за науковий ступінь кандидата ветеринарних наук в загальному розмірі 20 275,05 грн. Відповідно до частин першої-третьої статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом. З 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VШ (далі - Закон № 889), норми якого передбачають новий підхід до оплати праці держслужбовців. Таким чином, з 01.05.2016 року оплату праці держслужбовців, на яких поширюється дія Закону № 889, здійснюють згідно зі ст. 50 - 52 цього Закону, а також у цьому питанні у 2016 році слід ураховувати вимоги нормативних документів, розроблених під новий Закон про держслужбу, - постанови КМУ «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 №292 (далі - Постанова №292) і Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою КМУ від 06.04.2016 р. № 289 (далі - Положення № 289). Водночас з 01.05.2016 року держслужбовці, оплата праці яких повинна проводитися згідно із Законом № 889, не користуються положеннями постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268 (далі - постанова № 268). Адже для них передбачено спеціально прийняті під Закон № 889 нормативні документи, як-от Постанова № 292 і Положення № 289. Щодо правомірності виплати держслужбовцю, на якого поширюється дія Закону № 889, доплати за наявність наукового ступеня з 01.05.2016 року, то дійсно, підпунктом 2 пункту 3 Постанови № 268 передбачалося, що держслужбовцям може здійснюватися доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук у розмірі відповідно 5 і 10 % посадового окладу. При цьому, доплата за науковий ступінь виплачувалася, якщо діяльність держслужбовця збігалася за профілем з наявним науковим ступенем. Проте, як уже зазначалося, з 01.05.2016 року при оплаті праці держслужбовців, на яких поширюється дія Закону № 889, не застосовується Постанова № 268. Отже, з цього питання необхідно звернутися до норм нової нормативно-правової бази, що стосується оплати праці держслужбовців. У статті 50 Закону № 889 наведено структуру зарплати. Так, з 01.05.2016 року зарплата держслужбовця складається з: - посадового окладу; - надбавки за вислугу років; - надбавки за ранг держслужбовця; - премії (у разі встановлення). Таким чином, новою нормативною базою у сфері держслужби серед складових зарплати держслужбовців не названо доплату за науковий ступінь. Отже, з 01.05.2016 року така доплата держслужбовцям, на яких поширюється дія Закону № 889, не виплачується. Крім того, звертаємо увагу, що згідно з Дипломом кандидата наук № 036313, виданого ОСОБА_2 Національним університетом біоресурсів і природокористування України (додається Позивачкою до позову), вказаний диплом видано 01.07.2016, тобто після звільнення Позивачки (згідно наказу Держветфітослужби України від 14.04.2016 № 658-к Позивачку звільнено з посади з 14.04.2016 року). Враховуючи зазначене, Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України доплата Позивачці за науковий ступінь не здійснювалась (і не могла здійснюватись). Враховуючи зазначене, позовна вимога стягнути з Держпродспоживслужби на користь Позивачки доплату за науковий ступінь кандидата наук у загальному розмірі 20 275,05 грн. є безпідставною та неправомірною. …».

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою від 17.02.2025 суддею Прасовим О.О. прийнято до свого провадження дану адміністративну справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №826/7466/16, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України визнано протиправним та скасовано Наказ №658-к від 14 квітня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 , із посади начальника відділу ветеринарно-санітарних заходів на державному кордоні управління державної інспекції Департаменту ветеринарної медицини Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України у зв`язку з реорганізацією Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу ветеринарно-санітарних заходів на державному кордоні управління державної інспекції Департаменту ветеринарної медицини Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України з 14 квітня 2016 року; стягнуто з Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення судом у розмірі 139 043,16 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2020 у справі №640/12168/19, яке набрало законної сили 14.03.2020, задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів визнано протиправними дії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі № 826/7466/16; стягнуто з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі № 826/7466/16, а саме за період з 25 липня 2017 року по 30 червня 2019 року включно, у загальному розмірі 182 873,46 грн (сто вісімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят три грн 46 коп.).; стягнуто з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 суму індексації середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі № 826/7466/16, а саме за період з 25.07.2017 по 30.04.2019 включно, у загальному розмірі 16 451,79 грн (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна грн 79 коп.).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2021 у справі №640/17933/20, яке набрало законної сили 03.03.2021, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів визнано протиправними дії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №826/7466/16; стягнуто з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі №826/7466/16, а саме, за період з 01.07.2019 року по 31.07.2020 року включно у загальному розмірі 103741,88 грн.; стягнуто з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 суму індексації середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №826/7466/16, а саме, за період з 01.07.2019 року по 13.07.2020 року включно у загальному розмірі 1682,97 грн.

Відповідно до актового запису №318 від 26.07.2006 Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси зареєстровано розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , прізвище дружини після державної реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_5 (Свідоцтво НОМЕР_2 ).

За актовим записом №589 від 04.07.2009 Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 (Свідоцтво НОМЕР_3 ).

Згідно з актовим записом №1050 від 26.07.2019 Шевченківського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_9 (Свідоцтво НОМЕР_4 ).

У Наказі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 14.09.2020 за №270-к «Про поновлення ОСОБА_1 » зазначено: «… На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2017 року по справі №826/7466/16, враховуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року у справі №640/12168/19, постанову Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Салеомона А.А. від 03.03.2020 про зміну назви сторони виконавчого провадження ВП №54596839 НАКАЗУЮ: 1.Скасувати наказ Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 14 квітня 2016р. №658-к «Про звільнення ОСОБА_2 ». 2.Поновити ОСОБА_10 на посаді начальника відділу ветеринарно-санітарних заходів на державному кордоні управління державної інспекції Департаменту ветеринарної медицини Державної ветеринарної фітосанітарної служби України з 14 квітня 2016 року. …».

У Наказі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 06.11.2020 за №380-к «Про звільнення ОСОБА_1 » зазначено: «… Керуючись Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015р. №667, статтею 87 Закону України "Про державну службу" НАКАЗУЮ: 1.ЗВІЛЬНИТИ 09 листопада 2020 року ОСОБА_10 з посади начальника відділу ветеринарно-санітарних заходів на державному кордоні управління державної інспекції Департаменту ветеринарної медицини Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з реорганізацією Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України. 2.Відповідно до частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу» здійснити виплату вихідної допомоги у встановленому законодавством розмірі. Підстава: наказ Держпродспоживслужби від 14 вересня 2020 року №270-к "Про поновлення ОСОБА_1 ", повідомлення №24.2-6/5810 від 07.10.2020. …».

Судом досліджено всі документи, наявні у даній адміністративній справі.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

1) Згідно з ст.236 Кодексу законів про працю України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З матеріалів справи вбачається виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №826/7466/16 Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 14.09.2020 шляхом видання Наказу від 14.09.2020 за №270-к «Про поновлення ОСОБА_1 ».

Позивачем не надано до суду копії своєї трудової книжки та Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) стосовно себе.

Також, позивачем не надано до суду копії листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 24.10.2020 за вих.№24.2-6/1/5810, який згадується у позовній заяві.

З огляду на викладене, суд погоджується з наведеним у відзиві відповідача на позовну заяву «… Таким чином, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 в адміністративній справі № 826/7466/16 в частині поновлення Позивачки виконано саме 14.09.2020, коли видано наказ Держпродспоживслужби від 14.09.2020 № 270-к «Про поновлення ОСОБА_1 ». Період з 14.09.2020 року по 09.11.2020 року, враховуючи вимоги законодавства, не є вимушеним прогулом і не може таким бути, адже постанову суду щодо поновлення Позивачки на посаді виконано ще 14.09.2020 року. …».

Відповідачем не заперечується, що середньоденна заробітна плата позивача складала 378,62 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №826/7466/16 про поновлення на роботі за період з 01.08.2020 по 13.09.2020 включно (29 робочих днів), який відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, складає 10979 грн. 98 коп. (10979 грн. 98 коп. = 378 грн. 62 коп. х 29 робочих днів).

2) Як зазначено у ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За ст.116 Кодексу законів про працю України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ч.1 ст.83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ст.182-1 Кодексу законів про працю України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 цього Кодексу). За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів. Зазначена у частині першій цієї статті відпустка надається понад щорічні відпустки, передбачені статтями 75 і 76 цього Кодексу, а також понад щорічні відпустки, встановлені іншими законами та нормативно-правовими актами, і переноситься на інший період або продовжується у порядку, визначеному статтею 80 цього Кодексу.

Право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство) (ч.1 ст.2 Закону України «Про відпустки»).

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону України «Про відпустки» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються: (…); 2) час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу); 3) час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому виплачувалася допомога по державному соціальному страхуванню, за винятком частково оплачуваної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; (…).

Згідно з ч.1 ст.82 Кодексу законів про працю України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 75 цього Кодексу), зараховуються: (…); 2) час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу); 3) час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому надавалося матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, за винятком відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; (…).

Державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати (ч.1 ст.57 Закону України від 10.12.2015 за №889-VIII «Про державну службу»).

За матеріалами справи: ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тобто, вбачається, що право позивача на додаткову відпустку як жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років могло виникнути з 27.12.2016, так як ОСОБА_11 15 років виповнилось до виникнення спірних правовідносин.

Відповідачем не спростовано наведене у позовній заяві «… З огляду на те, що я поновлена на роботі з 16 квітня 2016 року, а звільнена 09 листопада 2020 року, за вказаний період я маю право на отримання грошової компенсації за 138 не використаних мною календарних днів щорічної відпустки (за період з 16 квітня 2016 року по 15 квітня 2017 року - 30 кал. днів; за період з 16 квітня 2017 року по 15 квітня 2018 року - 30 кал. днів; за період з 16 квітня 2018 року по 15 квітня 2019 року - 30 кал. днів; за період з 16 квітня 2019 року по 15 квітня 2020 року - 30 кал. днів; за період з 16 квітня 2020 року по 09 листопада 2020 року - 18 кал. днів) та 40 календарних днів додаткової відпустки працівникам, що мають дітей (по 10 календарних днів за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік), тому при звільненні відповідач повинен був виплатити мені відповідну компенсацій за 178 календарних днів, однак вказана компенсація не була виплачена відповідачем. … Отже, розмір грошової компенсації за всі не використані мною дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки на дітей, який відповідач зобов`язаний сплатити на мою користь, складає 67 394 грн. 36 коп. (шістдесят сім тисяч триста дев`яносто чотири грн. 36 коп.). 378,62 гривень /середньоденна заробітна плата/ х 178 днів /кількість днів невикористаної щорічної відпустки та додаткової відпустки на дітей / = 67 394 грн. 36 коп.). …».

3) Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України від 10.12.2015 за №889-VIII «Про державну службу» державний службовець має право на: оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Стаття 52 Закону України від 10.12.2015 за №889-VIII «Про державну службу» передбачає умови виплати надбавок, доплат, премій та компенсацій.

При цьому, приписами Закону України від 10.12.2015 за №889-VIII «Про державну службу» не передбачено доплати державним службовцям за науковий ступінь.

Згідно з ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Суд не може застосовувати до спірних правовідносин приписи постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 за №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» які суперечать приписам Закону України від 10.12.2015 за №889-VIII «Про державну службу».

У роз`ясненні Національного агентства України з питань державної служби від 23.09.2024 за №183-р/з «Щодо встановлення державним службовцям доплати за науковий ступінь» зазначено: «… Статтею 52 Закону №889 передбачено умови виплати надбавок, доплат, премій та компенсацій. Законодавством про державну службу не передбачено доплати державним службовцям за науковий ступінь. …».

Таким чином, суд вважає не обґрунтованою позовну вимогу у частині стягнення з відповідача на користь позивача доплати за науковий ступінь кандидата наук у загальному розмірі 20275 грн. 05 коп.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул.Бориса Грінченка, буд.1, м.Київ, 01001; ) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 :

- суму середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №826/7466/16 про поновлення на роботі за період з 01.08.2020 по 13.09.2020 включно (29 робочих днів) 10979 грн. 98 коп.;

- грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки як жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років, у загальному розмірі 67394 грн. 36 коп.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

У стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 14.04.2025.

Суддя О.О. Прасов