Справа № 240/7157/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7157/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

14 квітня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу нагляду (контролю) Грибана М.М. від 28.11.2023 № 007672 про стягнення адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.11.2023 №007672 до позивача застосовано штраф у сумі розміром 34 000 грн за порушення ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», з підстав відсутності міжнародної товарно-транспортної накладної CMR та без контрольних пристроїв (тахографа). Проте зазначає, що транспортний засіб, який він перевозив, це автомобіль для потреб ЗСУ, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу, відношення ГО "Житомирське обласне об"єднання учасників АТО та волонтерів Справедливість" та Декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2023 року видано направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №015751 для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортних засобів, у період із 23.10.2023 по 29.10.2023.

23 жовтня 2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку транспортного засобу щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом - транспортного засобу марки Renault номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп Weekend номерний знак НОМЕР_2 .

За результатами проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2023 № АР021541 (далі - акт перевірки), у якому зафіксовано, що при перевірці транспортного засобу Renault номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , встановлено порушення вимог чинного законодавства: при міжнародному перевезенні вантажів відсутні документи на підставі яких здійснюються дані перевезення, а саме відсутні CMR, водій керував транспортним засобом без контрольних пристроїв (тахографів) чим порушено вимоги ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абз.6 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - виконання резидентами України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених ст.53 цього Закону.

Вказані документи були передані начальнику Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті для вирішення питання щодо притягнення перевізника до адміністративно-господарської відповідальності.

08.11.2023 відповідач направив позивачу лист, у якому повідомив про розгляд 28.11.2023 справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт та копію акту перевірки №021541 від 23.10.2023.

28.11.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті розглянуто акт перевірки та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 007672, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі розміром 34 000 грн за порушення вимог статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 вказаного Закону.

Позивач не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 5 Закону України Про автомобільний транспорт від 05 квітня 2001 № 2344-III визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

В розумінні статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Суд зазначає, що процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Пунктом 13 Порядку № 1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: 1) наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; 2) додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; 3) додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); 4) відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; 5) оснащення таксі справним таксометром; 6) відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; 7) додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; 8) наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; 9) додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; 10) виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); 11) виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абзацу третього пункту 16 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе: використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис Укртрансбезпека; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів; використання засобів фото - і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення; здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

В абзаці третьому пункту 20 Порядку №1567 зазначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 21 Порядку № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Матеріали справи свідчать, що згідно з актом перевірки уповноваженими особами відповідача виявлено наступне порушення: при міжнародному перевезенні вантажів (автомобілі), відсутні документи на підставі яких здійснюються дані перевезення, а саме відсутні CMR та водій керував транспортним засобом без контрольних пристроїв (тахографів), чим порушено вимоги ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч.1 абз.6 - виконання резидентами України міжнародних перевезень вантажів без документів визначених ст.53 цього Закону.

З огляду на вказане, підставою для застосування до позивача, як перевізника штрафних санкцій стало виявлення порушення, передбаченого ст.53 Закону України"Про автомобільний транспорт", а саме здійснення міжнародних перевезень без оформлених документів: документу на вантаж.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2344-ІІІ документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про транспортно-експедиторську діяльність", Про транзит вантажів", інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом.

За відсутність вказаного документу законодавством передбачено притягнення порушника до відповідальності, що було втілено у винесенні відповідачем оскаржуваної постанови.

За таких обставин відповідач міг застосувати штраф на підставі абз. 6 ч.1 ст.60 Закону № 2344-ІІІ за здійснення резидентом України міжнародного перевезення вантажів без документів, передбачених статтею 53 Закону №2344-ІІІ.

Відповідно до дослідженого судом відеозапису із нагрудної камери уповноваженого представника Державної служби України з безпеки на транспорті, який здійснював перевірку транспортного засобу марки Renault номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп Weekend номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , здійснювалося перевезення вантажу (автомобілів) в кількості 2 одиниць. Крім того, сторонами не оспорюється, що одним із таких автомобілів було авто Nissan X-Trail.

Водночас, відповідно до змісту акту перевірки на підставі якого прийнято оскаржувану постанову, інспектором відділу державного нагляду не конкретизовано та не вказано ідентифікуючих ознак щодо якого саме вантажу (автомобіля) встановлено порушення, а саме відсутність міжнародної товарно-транспортної накладної.

Досліджений судом відеозапис із нагрудної камери уповноваженого представника Державної служби України з безпеки на транспорті, який здійснював перевірку транспортного засобу марки Renault номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп Weekend номерний знак НОМЕР_2 , який поданий до суду відповідачем в додатках до відзиву на позовну заяву, наявна лише картинка зображення - відеозапис зупинки та перевірки транспортного засобу, проте звукова доріжка (звук) - відсутній.

Диск із вказаним відеофайлом наданий відповідачем до суду, оглянутий судом та долучений до матеріалів справи.

Щодо встановленого порушення, а саме відсутність міжнародної товарно-транспортної накладної, як стверджує відповідач, на автомобіль Nissan X-Trail, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує про транспортування (перевезення) автомобіля Nissan X-Trail, як гуманітарної допомоги на потреби ЗСУ.

Відповідно до частини першої статті 287 Митного кодексу України (далі - МК України) при ввезенні (пересиланні) на митну територію України товари, визначені відповідно до Закону України "Про гуманітарну допомогу" Комісією з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України як гуманітарна допомога, звільняються від оподаткування ввізним митом.

Гуманітарна допомога, що надається Україною, при її вивезенні за межі митної території України звільняється від сплати вивізного мита.

Згідно з понятійним апаратом Закону України "Про гуманітарну допомогу" від 22.10.1999 №1192-XIV (далі - Закон України "Про гуманітарну допомогу"):

- гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України Про благодійну діяльність та благодійні організації;

- отримувачі гуманітарної допомоги - такі юридичні особи, яких зареєстровано в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги, зокрема, громадські організації осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, Товариство Червоного Хреста України та його обласні організації, творчі спілки, а також громадські організації, створені для здійснення передбаченої їх статутними документами екологічної, оздоровчої, аматорської, спортивної, культурної, освітньої та наукової діяльності.

У частині першій статті 6 Закону України "Про гуманітарну допомогу" встановлено, що визнання товарів (робіт, послуг) гуманітарною допомогою здійснюється спеціально уповноваженими державними органами з питань гуманітарної допомоги у кожному конкретному випадку з урахуванням особливостей, які установлені у цій статті.

Тобто декларант при перевезенні через митний кордон гуманітарної допомоги подає декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, що не потребує будь-яких рішень державних органів для пропуску такого товару.

Позивачем надано до суду Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 23.10.2023, до якої було включено транспортний засіб - Nissan X-Trail, реєстраційний № НОМЕР_3 , з відміткою Львівської митниці ДФС про пропуск та визнання гуманітарної допомоги, за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

У матеріалах справи міститься реєстраційний документ на транспортний засіб Nissan X-Trail, реєстраційний № НОМЕР_3 , який разом із декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 23.10.2023 подано під час перевірки транспортного засобу марки Renault номерний знак НОМЕР_1 , уповноваженим особам відповідача. Момент пред"явлення позивачем вказаних документів інспектору під час перевірки, зафіксовано на відеозаписі нагрудної камери інспектора.

З огляду на вказане, з урахуванням спрощеної процедури ввезення гуманітарної допомоги, позивачем, як водієм транспортного засобу було пред"явлено інші визначені законодавством документи на вантаж (автомобіль Nissan X-Trail), передбачені законодавством, а саме реєстраційний документ на транспортний засіб та Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 23.10.2023.

Оцінюючи в сукупності викладені обставини, суд дійшов висновку про виконання позивачем легітимної мети запровадження законодавцем наявності документів на вантаж як документу, що забезпечує законність перевезення (переміщення) вантажу.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні докази наявності порушення позивачем Закону України «Про автомобільний транспорт» та Закону України «Про дорожній рух».

Щодо встановленого порушення, а саме відсутності тахографа, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт» при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи (ч.7 ст.53 цього Закону).

Згідно із ч.8 ст.53 вказаного Закону водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Таким чином, автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб Укртрансбезпеки, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону №2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення №340), згідно пунктом 1.3 якого вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до пунктів 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Отже, діюче законодавство України передбачає обов`язкове встановлення тахографів на вантажні автомобілі повною масою більше 3,5 тон, які виконують національні або міжнародні вантажні перевезення.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_4 про право власності на транспортний засіб марки Renault, модель Master, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , транспортний засіб має повну масу - 3500 кг.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що повна маса транспортного засобу марки Renault, модель Master, номерний знак НОМЕР_1 , не перевищує 3,5 тони, а є рівнозначною, обов`язковість встановлення тахографу на вказаний вантажний автомобілі, є безпідставною.

Крім того, встановлене контролюючи органом порушення полягає саме у відсутності у водія необхідних документів, передбачених ст. 53 Закону №2344-III, відповідальність за що регламентовано абз.3 ч.1 ст.60 цього Закону.

Водночас, положеннями Закону №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Так, абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У свою чергу згідно з вказаною нормою права:

- водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

- послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;

- замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів.

В своєю чергою згідно з вказаною нормою права водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, а послуга з перевезення пасажирів чи вантажів-це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

У справі, що розглядається, позивач є власником транспортного засобу, який перевірявся Відділом Укртрансбезпеки.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2023 року у справі №280/3520/22 вказав, що автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати.

Отже, ні замовник транспортних послуг, ні водій, не можуть вважатись автомобільним перевізником у розумінні цього Закону № 2344-III.

Відтак, зважаючи на те, що позивач, у даному випадку не є суб`єктом підприємництва, який здійснював перевезення вантажів на комерційній основі (за оплату), оскільки відповідно до Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 23.10.2023, транспортний засіб - Nissan X-Trail, реєстраційний №JN1TENT30U0201280 включено до такого переліку, вочевидь позивач здійснював перевезення вантажу, самостійно на власному транспортному засобі, з метою передачі вантажу, як гуманітарної допомоги. Крім того, для підтвердження передачі транспортного засобу Nissan X-Trail, реєстраційний №JN1TENT30U0201280 військовослужбовцю для потреб ЗСУ, через Громадську організацію "Житомирське обласне об"єднання учасників АТО та волонтерів Справедливість", позивачем надано до суду акт приймання-передачі транспортного засобу від 07.12.2023.

Колегія суддів погоджується із тим, що до позивача не може бути застосовано визначені абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III санкції, оскільки він не є автомобільним перевізником.

У урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не надав до суду достатніх та беззаперечних доказів та не навів доводів, що підтверджують наявність у позивача порушень, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.