Справа № 520/546/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 квітня 2025 року № 520/546/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1,м. Миколаїв,Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,54008, ) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н.Свободи,5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, , 61022), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому, після уточнення позовних вимог, просила суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19 липня 2024 року № 99, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю права на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області врахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім. Жданова, колгоспі Україна, КСП Україна, з 22.02.1986 р. по 01.02.1994 р.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 час догляду за малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто період з 10.02.1990 року по 09.07.1990 року (4 місяця 27 днів).

-визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області стосовно не призначення, нездійснення нарахування та невиплати з дня подачі заяви про призначення пенсії, 11 липня 2024 року, ОСОБА_1 за віком протиправною;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити певні дії, а саме: ОСОБА_1 призначити, здійснити нарахування та виплатити з дня подачі заяви, 11 липня 2024 року, та виплачувати в подальшому пенсію за віком на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 99 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону N 1058 у зв`язку із відсутністю права на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 19 років.

При цьому було не зараховано в страховий стаж період роботи в колгоспі з 22.02.1986 р. по 01.02.1994 р., згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_2 від 10.08.1986 р., оскільки записи щодо фактичної кількості відпрацьованих вихододнів не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік.

На думку позивача рішення відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області є не обгрунтованим, суперечить вимогам чинного законодавства та таким, що підлягає скасуванню.

Також позивач вважає бездіяльність відповідача 1 стосовно не призначення, нездійснення нарахування та невиплати з дня подачі заяви, 11.07.2024 року, пенсії за віком протиправною, що стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , виданої позивачці на її дівоче прізвище ОСОБА_3 , вона працювала в колгоспі ім. Жданова з 22.02.1986 р. по 01.02.1994 р. на посаді агронома. Записи даної трудової книжки про встановлений мінімум в/днів, відпрацьовані в/дні, завірені підписами голови та бухгалтера колгоспу, але не всі завірені печаткою.

З метою вирішення питання про підтвердження вказаного страхового стажу та призначення пенсії, 29.10.2018 року позивач звернулася з відповідною заявою до Комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Куп`янського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 було надано уточнюючі довідки про період моєї роботи в колгоспі ім. Жданова, колгоспі «Україна», КСП «Україна», видані архівним відділом Куп`янської районної державної адміністрації №632 від 29.09.2009 р., № 633 від 29.09.2009 р., № 634 від 29.09.2009 р.

Згідно з довідкою № 632 від 29.09.2009 р.: «Рекомендувати загальним зборам прийняти в члени колгоспу « ОСОБА_3 » агрономом по захисту рослин.» (Протокол №2 від 22.02.1986 р.); «Звільнити із членів колгоспу «Рябих Галину Тимофеевну» (Протокол № 1 від 31.01.1994 р.).

В книгах по оплаті праці за 1986-1992, 1994, 1999-2000 роки значиться « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 »/ так у документах, « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 »/ так у документах/, що їй нараховано вихододні та заробітну плату за період 1986 р. - з лютого, 1987 -1992 рр., 1994 р. - по квітень, 1999 р., 2000 р. - по грудень.

Комісія для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Куп`янського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області врахувала період роботи в колгоспі ім. Жданова, колгоспі «Україна», КСП «Україна», з 22.02.1986 р. по 29.04.2000 р. відповідно до відпрацьованих вихододнів. Також Комісія врахувала мінімум вихододнів за 1986 рік згідно запису у трудовій книжці, так як кількість фактично відпрацьованих вихододнів в архівній довідці №632 від 29.09.2009 р. відповідає кількості фактично відпрацьованих вихододнів за записами трудової книжки.

Згідно рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Куп`янського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.02.2019 року на №14 підтверджений документами страховий стаж роботи складає 18 років 8 місяців 28 днів станом на 28.01.2019 року.

Також наявний страховий стаж 18 років станом на дату звернення до органів Пенсійного фонду України 29.10.2018 року підтверджується Довідкою про наявний страховий стаж, виданої Куп`янським об`єднаним управлінням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області .

11 липня 2024 року я повторно звернулася до територіальних органів відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком. а принципом екстериторіальності органом призначення було визначено відповідача 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

Відповідач 1 - Відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняв оскаржуване рішення від 19 липня 2024 року № 99, яким відмовив в призначенні пенсіі за віком у зв`язку із відсутністю права на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону Украіни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 19 років.

Не зараховано в страховий стаж період роботи в колгоспі з 22.02.1986 р. по 01.02.1994 р., згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_2 від 10.08.1986 р., оскільки записи щодо фактичної кількості відпрацьованих вихододнів не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік.

В той же час разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 були надані Відповідачу 1 усі необхідні документи для підтвердження страхового стажу. Усі записи в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 від 10.08.1986 р. підтверджуються архівною довідкою від 14.03.2024 р. на №01-33/58, архівною довідкою від 27.06.2024 р. на №01-19/74. Згідно з архівною довідкою від 14.03.2024 р. на №01-3 3/5 8: «Рекомендувати загальним зборам прийняти в члени колгоспу « ОСОБА_3 » агрономом по захисту рослин.» (Протокол №2 від 22.02.1986 р. засідання правління колгоспу імені Жданова). Згідно архівної довідки від 27.06.2024 р. на №01-19/74 в документах архівного фонду колгосп ім. Жданова (колгосп «Україна»), Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна», с. Сенькове Куп`янського району, Харківської області у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1986 рік значиться «Нижник Галина Тим» (так в документах); за 1987 рік значиться «Нижник Галин. Тим» (так в документах); за 1988 рік значиться « ОСОБА_3 » (так в документах); за 1989-1991 роки значиться « ОСОБА_1 » (так в документах); за 1994 рік значиться « ОСОБА_1 » (так в документах); за 1999, 2001 роки значиться « ОСОБА_1 » (так в документах); за 2000 рік значиться «Рябьіх Гал. Тим.» (так в документах); якій нараховано заробітну плату та проставлено вихододні за 1986-1991, 1994, 1999-2001 роки. Кількість фактично відпрацьованих вихододнів в архівній довідці від 14.03.2024 р. на №01- 33/58 відповідає кількості фактично відпрацьованих вихододнів за записами трудової книжки.

Таким чином, оскаржуване рішення Відповідача 1 протирічить вищевказаному рішенню Комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Куп`янського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.02.2019 року на №14, наданим документам: трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 ОСОБА_3 , архівної довідки від 14.03.2024 р. на №01-33/58, архівної довідки від 27.06.2024 р. на №01-19/74. Згідно оскаржуваного рішення страховий стаж станом на 11.07.2024 року становить 12 років 05 місяців 15 днів. Але, згідно рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Куп`янського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.02.2019 року на №14 підтверджений документами мій стаж роботи складає 18 років 8 місяців 28 днів станом на 28.01.2019 року.

Судом встановлено, що дошлюбне прізвище, ім`я та по- батькові позивачки- ОСОБА_3 .

23 липня 1988 року вийшла заміж за ОСОБА_4 , і її прізвище, ім`я та по- батькові стало ОСОБА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб додається.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_2 .

Позивач доглядала за дитиною, і одночасно працювала в колгоспі. Тому згідно трудової книжки колгоспника в 1990 році вона відробила 149 людиноднів із 250.

В записі трудової книжки за 1990 рік, зробленому 4.02.1991 року вказана кількість пропрацьованих людиноднів 149, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 250.

На думку суду, в даному випадку страховий стаж за 1990 рік з урахуванням часу догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід рахувати керуючись спільним листом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 06.07.2007 на N 342/0/039/98-07, N 10990/02-20 «Щодо обчислення страхового стажу матері за час її роботи в колгоспі з урахуванням часу догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» , а саме: з 10.02.1990 року по 09.07.1990 року - догляд за дитиною (4 місяця 27 днів); з 10.07.1990 року по 31.12.1990 року - робота в колгоспі.

Відповідач 1 так само як і Комісія для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Куп`янського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не включив до страхового стажу час догляду за малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто період з 10.02.1990 року по 09.07.1990 року (4 місяця 27 днів .

Тобто, страховий стаж ОСОБА_1 на 11.07.2024 року - дату звернення до Відповідача 1 за призначенням пенсії за віком становить 19 рік 1 місяць 25 днів. Тому висновок Відповідача 1 в оскаржуваному рішенні про відсутність права на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону Украіни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 19 років не відповідає дійсності і є протиправним.

Суд вказує, що частина 1 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788- XII (надалі - Закон №1788) визначає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 83 Закону №1788 пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІУ (надалі - Закон №1058) визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягай встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (надалі - Порядок №637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи не точні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку №637).

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, які регулюють умови пенсійного забезпечення положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, по відношенню до Закону №1788-ХІІ, який є спеціальнім, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, згідно статті 62 Закону №1788 та пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 р. у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 р. у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 р. у справі №593/283/17.

Щодо не зарахування до страхового стажу спірного періоду з 22.02.1986 р. по 01.02.1994 р.

Підставою для не зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду з 22.02.1986 р. по 01.02.1994 р., у оскаржуваному рішенні відповідача 1 визначено те, що згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_2 від 10.08.1986 р. записи щодо фактичної кількості відпрацьованих вихододнів не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, зокрема, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру, тривалості роботи і перерв. При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в тому разі, якщо не встановлювався мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника..

Відповідно до пункту 2 Основних положень трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Матеріалами справи підтверджено, що у трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 зазначено про кількість відроблених людиноднів за рік в господарстві, тобто кількість відроблених трудоднів (або людиноднів), а також встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік та вказано, що вона відпрацювала:

- за 1986 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 231, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 231,

- за 1987 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 308, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 280,

- за 1988 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 325, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 280,

- за 1989 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 294, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 250,

- за 1990 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 149, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 250, тому що згідно запису в трудовій книжці декретна відпустка;

- за 1991 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 305, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 250,

- за 1992 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 312, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 250,

- за 1993 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 310, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 250,

- за 1994 рік - кількість відроблених людиноднів за рік - 24, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік 24,

Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людино-днів ділиться на 25,4.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

У позивачки наявна трудова книжка колгоспника, яка дає можливість встановити характер роботи в колгоспі та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі.

Наявність інших довідок на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого трудового стажу.

Відтак, дії відповідача 1 щодо не зарахування в повному обсязі стажу роботи в колгоспі за наявними в трудовій книжці записами є такими, що тягнуть за собою несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 .

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Те, що записи щодо фактичної кількості відпрацьованих вихододнів не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік, не може бути підставою для виключення періоду роботи в колгоспі з 22.02.1986 р. по 01.02.1994 р. з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.

Такий висновок узгоджується з правою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Поряд з цим, у постанові від 21 лютого 2018 року у справ № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умова х є відповідний стаж роботи , а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло не обгрунтовано.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також у постанові від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17 Верховний Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині :

-визнання протиправним та скасування рішення Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19 липня 2024 року № 99, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю права на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

-визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області стосовно не призначення, нездійснення нарахування та невиплати з дня подачі заяви про призначення пенсії, 11 липня 2024 року, ОСОБА_1 за віком протиправною.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що судом скасовано рішення відповідача, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем, шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Суд вказує, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1,м. Миколаїв,Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,54008, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н.Свободи,5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, , 61022), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19 липня 2024 року № 99, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю права на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області стосовно не призначення, нездійснення нарахування та невиплати з дня подачі заяви про призначення пенсії, 11 липня 2024 року, ОСОБА_1 за віком протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на за віком з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1,м. Миколаїв,Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістьсот п`ять) грн.60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н.Свободи,5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, , 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістьсот п`ять) грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.