Справа № 200/2598/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні доказів

15 квітня 2025 року Справа №200/2598/25

суддя Донецького окружного адміністративного суду Голубова Л.Б., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

У С Т А Н О В И В:

10 квітня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення доказів до подання позовної заяви, у якій ОСОБА_1 просить постановити ухвалу, якою забезпечити докази шляхом витребування у військової частини НОМЕР_1 копії наказу від 11.07.2024 (по стройовій частині) № 193, яким ОСОБА_1 у період з 07.07.2024 року по 21.07.2024 року проходження військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_1 , визнано таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку, що підстави для забезпечення доказів відсутні з огляду на таке.

Порядок забезпечення доказів в адміністративному процесі регулюється приписами статей 114-117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до статті 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Статтею 115 КАС України визначено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Згідно з частиною 1 статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Отже, інститут забезпечення доказів в адміністративному судочинстві спрямований на забезпечення здійснення процесу доказування шляхом збирання і закріплення доказів, якщо існують обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Пунктами 4 та 5 частини 1 статті 116 КАС України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинно бути зазначено: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

У контексті вищевикладеного заява про забезпечення доказів повинна містити виклад обставин, які свідчать про небезпеку втрати доказів або неможливість чи ускладнення подання доказів у майбутньому.

Саме це відрізняє заяву про забезпечення доказів від звичайного клопотання про витребування доказів.

Аналізуючи наведені положення КАС України суд вважає, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 9901/845/18.

Таким чином, забезпечення доказів доцільне та можливе лише за умови існування обставин, які б свідчили про те, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Процесуальний механізм забезпечення доказів це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втрати у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має гуртуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходи для забезпечення доказів.

У заяві ОСОБА_1 просить витребувати у військової частини НОМЕР_1 копію наказу від 11.07.2024 (по стройовій частині) № 193, яким ОСОБА_1 у період з 07.07.2024 року по 21.07.2024 року проходження військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_1 , визнано таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 . При цьому, в обґрунтування необхідності забезпечення доказів посилається на те, що на момент звернення до суду військова частина НОМЕР_1 знаходиться в АДРЕСА_2 , на території якої ведуться бойові дії.

Суд зазначає, що м. Слов`янськ Донецької області дійсно знаходиться неподалік зони ведення бойових дій, однак саме на території міста, або його околицях бойові дії не ведуться.

Неможливість на дату звернення до суду отримати і долучити до позову копії доказів, які є предметом оскарження є підставою заявити одночасно з цим позовом клопотання про витребування доказів, навівши відповідні мотиви того, чому не вдалося отримати спірне рішення самостійно (відповідно до статті 114 КАС України)

Суд наголошує, що вказані заявником обставини не є підставами, визначеними частиною 1 статті 114 КАС України, за наявності яких вживаються заходи із забезпечення доказів.

Так, заявником не надано доказів неможливості або ж ускладнення витребування таких доказів, а також він не навів обставин, що свідчать про небезпеку втрати таких доказів або про неможливість чи ускладнення подання доказів відповідачем у майбутньому.

У свою чергу, суд не встановив такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати доказів, які просить витребувати заявник, а відтак, суд вважає, що вказана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 114, 115, 243, 248, 256 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 квітня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Л.Б. Голубова