Справа № 260/8326/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2025 року м. Ужгород№ 260/8326/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Ковач Н.М.

за участю: позивача: ОСОБА_1 - представник адвокат Шпуганич В.П.

відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті - представник Білова О.В.

третьої особи: ОСОБА_2 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, за участі третьої особи: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шпуганич Василь Петрович, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить :

- визнати протиправною та скасувати Постанову відділу державного нагляду (контролю в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 05 грудня 2024 року № ПШ 091421 про застосування до ФОП ОСОБА_3 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

- вирішити питання про судові витрати (4000 грн. витрат на правову допомогу та 968 грн. судового збору.)

Позовні вимоги мотивує тим, що Постановою відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 05 грудня 2024 року за № ПШ 091421 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. на підставі ст. 60 ЗУ Про автомобільний транспорт за порушення вимог ст. 48 ЗУ Про автомобільний транспорт.

Розгляд матеріалів відбувався 21.11 та 05.12.2024 р. за участю представника . Прийняттю постанови передувало складення 10 жовтня 2024 року працівниками Укртрансбезпеки акту № АР072764, в якому зазначено що водій ТЗ MERCEDES BENZ, д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 здійснював перевезення вантажів , що належить ОСОБА_1 . В акті зазначено, що водій порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 48 ЗУ Про автомобільний транспорт. Позивач вважає, що дана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_3 10.10.2024 р. під час перевірки зазначеного вище транспортного засобу не надавав послуг з перевезення товарів чи вантажів. Товар який переміщався згідно товаросупровідних документів належить ФОП ОСОБА_1 і слідував з с Розівка до с.м.т. Буштино тобто переміщався з однієї на іншу базу позивача.

20 грудня 2024 року ухвалою ЗОАС відкрито загальне позовне провадження у даній адміністративній справі, якою зобов`язано відповідача в термін 7 днів з дня отримання ухвали : всі матеріали, на підставі яких винесено оскаржувану постанову., а також запропонував відповідачам надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

30 грудня 2024 року представником відповідача до суду подано заяву на виконання вимог суду та письмові докази.

09 січня 2025 року представником відповідача подано Відзив на позов, відповідно до якого зазначено, що за обставинами рейдової перевірки 10.10.2024 року старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області на підставі направлення НР 001789 від 07.10.2024 року та щотижневого графіку від 07.10.2024 року на а/д Київ-Чоп 756 км +800 м було зупинено транспортний засіб днз. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 (посвідчення водія НОМЕР_2 ). Водій здійснював перевезення вантажу згідно видаткової накладної №9232 від 10.10.2024 року. Товарно-транспортна накладна у водія ОСОБА_4 відсутня. Наявна в матеріалах справи видаткова накладна №9232 від 10.10.2024 року містить необхідні елементи товаросупровідного документа та є підставою вважати що перевізником даного товару був саме позивач-ФОП ОСОБА_1 . Як висновок, при з`ясуванні особи перевізника, за відсутності інших документів які можуть стати підставою вважати перевізником іншу особу- відсутні і не були надані представником позивача під час розгляду справи. Таким чином, перелічені вище документи, які є підтвердженням здійснення перевезення саме ФОП ОСОБА_1 є доказами здійснення вантажних перевезень позивачем у даній справі, та спростовують твердження позивача про відсутність відповідальності за порушення.

Крім того, враховуючи, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повна маса транспортного засобу складає 6600,00 ( 6,6 тон), а отже, такий транспортний засіб має бути обладнаний контрольним пристроєм тахографом. Відтак, доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно-господарського правопорушення за яке встановлено відповідальність у вигляді санкцій абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суб?єкт владних повноважень правомірно застосував адміністративно-господарські санкції.

21 січня 2025 року ухвалою ЗОАС залучено в якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , який може надати пояснення по суті спору в термін 15 днів з дня отримання даної ухвали та зобовязано відповідача надати суду в термін 7 днів з дня отримання даної ухвали відеофайли записів складання Акту перевірки та розгляду справи 21.11.24 року та 05.12.24 року.

29 січня 2025 року від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшла заява про виконання ухвали суду від 21.01.2025 року, відповідно до якої долучено копії відеозаписів рейдової перевірки від 10.10.2024 р. відносно ОСОБА_1 та відеозаписи розгляду справ від 27.11.2024 р. та від 05.12.2024 р. на зємному диску.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав наведених у Відзиві.

Заслухавши представників сторін , вивчивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Обставини встановлені судом

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_5 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 ; види діяльності згідно КВЕД є:

46.90 неспеціалізована оптова торгівля

46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами

46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами

46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний)

47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами

47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах

47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах

47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами

49.41 Вантажний автомобільний транспорт

49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду) 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту

46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього

46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням

47,54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах

Назва КВЕД:

47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах

На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 07.10.2024 - 13.10.2024 та відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № НР 001789 від 07.10.2024 посадовою особою Укртрансбезпеки проводилась рейдова перевірка (перевірка на дорозі).

10 жовтня 2024 року старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті на автодорозі Київ - Чоп ,756 км +800 м. був зупинений транспортний засіб MERCEDES BENZ, д.н. НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_2 на підставі власності , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , повна маса транспортного засобу складає 6600,00 ( 6,6 тон).

За кермом транспортного засобу позивача знаходився водій ОСОБА_4 (посвідчення водія РЕА НОМЕР_3 ).

При перевірці документів водія ОСОБА_4 було встановлено, що водій здійснював перевезення вантажу згідно видаткової накладної №9232 від 10.10.2024 року.

Згідно видаткової накладної №9232 від 10.10.2024 року: Постачальник-ФОП ОСОБА_1 ( смт. Буштино); Одержувач ТОВ «Белівер» ( адреса доставки ; с. Поляна Свалявський район).

У видатковій накладній також міститься запис про заявку покупця №СО00004649 від 09.10.2024 року.

За результатами рейдової перевірки складено Акт № АР072764 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.10.2024, яким було виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптивним тахографом до транспортного засобу, передбаченого пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв?язку від 07.06.2010 №340 ; п. 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затв. наказом Міністерства транспорту та зв?язку №385 від 24.06.2010 , чим порушив ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

04 листопада 2024 року, в.о. начальником відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті було направлено повідомлення зареєстроване за №97058/27/24-24 на адресу позивача про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на 21 листопада 2024 року о 09 год. 30 хв.

Додатково листом №103837/27/24-24 від 21.11.2024 року в.о. начальником відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті було направлено повідомлення на адресу позивача про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на 05 грудня 2024 року о 09 год. 30 хв.

Також ,21 листопада 2024 року в.о. начальником відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті для з`ясування підстав використання транспортного засобу НОМЕР_1 , належного на праві власності ОСОБА_2 та для надання пояснень стосовно порушення виявлених під час перевірки , був направлений лист за вих. №104118/27/24-24 із викликом на розгляд справи ОСОБА_6

05 грудня 2024 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, В.о начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області прийняв постанову №ПШ 091421 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу, за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 1700,00 грн.

Відповідно до відезапису , дослідженого в судовому засіданні, водій транспортного засобу НОМЕР_1 був зупинений працівниками відповідача , яким надав документи для огляду та зазначив , що працює у ОСОБА_1 та перевозить вантаж згідно накладної.

Мотиви та норми права застосовані судом

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 79) (далі - Порядок № 1567).

Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 1 Порядку № 1567).

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (пункти 2, 4 Порядку № 1567).

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14 Порядку № 1567).

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзаци перший, другий пункту 15 Порядку № 1567).

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку № 1567).

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абзац перший пункту 21 Порядку № 1567).

Отже, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

За змістом абзацу другого частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Частиною першою статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер

паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний

контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної

ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Товарно-транспортна накладна є встановленою формою оформлення вантажних перевезень в Україні затверджена Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 р. і є основним документом на перевезення вантажів відповідно п. 11.1 Порядку форму якої наведено в додатку 7 до ПРАВИЛ перевезень вантажів автомобільним транспортом., де зазначено , що:

товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Частиною 2 п.11 цих Правил зазначено, що товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Відтак, наявна в матеріалах справи видаткова накладна №9232 від 10.10.2024 року містить необхідні елементи товаросупровідного документа та є підставою вважати що перевізником даного товару був саме позивач-ФОП ОСОБА_1 .

Твердження представника позивача викладених у поясненнях про те, що ФОП ОСОБА_1 не надавав послуг з перевезення вантажів спростовується саме наявним зазначенням у видатковій накладній особи постачальника та одержувача, що сама по собі визначається як доставляння товару.

Як встановлено судом, у видатковій накладній також міститься запис про заявку покупця №СО00004649 від 09.10.2024 року .

Як висновок, при з`ясуванні особи перевізника, за відсутності інших документів, які можуть стати підставою вважати перевізником іншу особу відсутні і не були надані представником позивача суду під час розгляду справи.

Щодо відсутності на момент перевірки у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, передбаченого п. 3.3 Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

-здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2).

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно п. 1.4. Положення № 340, це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Аналізуючи п.1.4. Положення №340 можна дійти висновку, що пояснення позивача, викладені в письмовому вигляді не міняє суті здійсненого правопорушення, яке було виявлене та зафіксоване посадовими особами Укртрансбезпеки.

Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Положення № 340 передбачено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно з визначенням, наведеним у абзаці дванадцятому пункту 1.5 Положення № 340, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Отже, тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких ТЗ та про певні періоди роботи їх водіїв. Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Пункт 6.4 Положення №340 встановлює, що графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Відповідно до п. 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Враховуючи, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повна маса транспортного засобу складає 6600,00 ( 6,6 тон), а отже, такий транспортний засіб має бути обладнаний контрольним пристроєм тахографом.

Отже, такий пристрій має пройти процедуру перевірки та адаптації транспортного засобу позивача.

Пунктом 3.3. Інструкції № 340 зазначений обов`язок водія дотримання умов використання тахографу, зокрема (абз. 3,4 п. 3.3 Інструкції №340):

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання використання цифрового тахографу-особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.

Пунктом 3.5 Інструкції зобов`язано перевізників забезпечувати водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).

Своєю чергою, Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385: контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до положень пункту 3.5 Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Пунктом 3.6 Інструкції № 385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно із частиною третьою статті 10 цієї Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Приписи пункту «а» частини першої статті 10 вказаної Конвенції, на думку суду, є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

Водночас ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що водій, який здійснює перевезення на вантажному автомобілі, та який обладнаний тахографом, повинен мати із собою: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Аналогічний підхід щодо застосування наведених норм Інструкції № 385 та Положення № 340 викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 440/17062/21.

Водночас саме на перевізника покладений обов`язок забезпечувати належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР, здійснювати періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у визначеній Інструкцією № 385 кількості, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Як слідує з матеріалів справи, водій транспортного засобу MERCEDES BENZ, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 (посвідчення водія РЕА НОМЕР_3 ) не надав посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, передбаченого п. 3.3 Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, що не спростовано позивачем.

За цих обставин суд вважає, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем статті 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме відсутності на момент перевірки у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, передбаченого п. 3.3 Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, є правильним.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджено здійснення позивачем вантажного перевезення 10.10.2024 року без оформлення необхідних документів, які передбачені законодавством, що є складом правопорушення, за яке абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ встановлена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Щодо посилання представника позивача ,що під час розгляду справи відповідачем не були враховані документи , які представник позивача надав та які були повернуті, то суд звертає увагу що відповідач діяв у відповідності до п.п. 26,27 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), якими встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови до уваги у відповідності до вищевказаних норм законодавства до уваги беруться документи наявні під час перевірки, що вимагається вимогами Закону № 2344-III зазначеними у оскаржуваній Постанові.

Отже, оскаржувана постанова Відділу державного нагляду (контролю в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 05 грудня 2024 року № ПШ 091421 про застосування до ФОП ОСОБА_3 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн. є правомірною, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (а 03150 м. Київ, вул., Антоновича, 51, ), за участі третьої особи: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного текст у судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова
Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.04.25 року.