Справа № 560/2159/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2159/25
РІШЕННЯ

іменем України

14 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницької митниці, в якому просить: визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000013/2 від 20.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою митного оформлення товару 20.01.2025 р. подав до Хмельницької митниці електронну митну декларацію №25UA088U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації. Однак, 20.01.2025 року Хмельницькою митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000013/2. Хмельницькою митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000027. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 20.01.2025 № UA400000/2025/000013/2. Вказує, що відповідач протиправно прийняв оскаржуване рішення, адже подані документи підтверджують числове значення заявленої митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товарів є документами індивідуальної дії, прийнятим за наслідком проведеної митним органом процедури контролю правильності визначення митної вартості товарів у конкретному випадку їх імпорту, за результатами оцінки та на основі пред`явлених декларантом документів, тому Хмельницька митниця правомірно, відповідно до норм чинного митного законодавства прийняла рішення про коригування митної вартості.

Хмельницька митниця заявила клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Розглянувши зазначене клопотання суд зазначає та враховує наступне.

Частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності та характер спірних правовідносин і предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Позивач вважає, що відзив на позовну заяву не обґрунтовує законність прийняття оскаржуваних рішень, відповідачем не доказано правомірності прийнятих ним рішень, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Вказує, що посадова особа митного органу чітко дотримувалась чинного законодавства та здійснила коригування відповідно до наявної інформації. За приписами частин 1, 2, 4 ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органами митних вартостях, що і було здійснено при прийнятті оскаржуваного в цій справі рішення про коригування митної вартості.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

01.04.2023 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та компанією "TASKALE MOBILYA DIS TICARET LTD. STI" укладено зовнішньоекономічний контракт №UA01042023, відповідно до якого продавець доставляє, а покупець приймає та оплачує встановлений набір меблів, в асортименті та кількості відповідно до відповідних додатків, підписаних сторонами, які є невід`ємними частинами цього договору.

На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №UA01042023 від 01.04.2023 року, згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №TLE004 від 15.01.2025 р. покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 17 100 доларів США.

З метою митного оформлення вказаного товару 20.01.2025 р. позивач подав до Хмельницької митниці електронну митну декларацію №25UA088U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. №1 меблі для столових і житлових кімнат).

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA088U4 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: зовнішньоекономічний контракт №UA01042023 від 01.04.2023; додаток №13 від 06.01.2025 року до зовнішньоекономічного контракту №UA01042023 від 01.04.2023; пакувальний лист б/н від 15.01.2025; рахунок-фактура № TLE004 від 15.01.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару №MUR136 від 14.01.2025; лист виробника б/н від 23.03.2023; рішення суду по справі 560/17744/23 від 08.12.2023; ухвала суду по справі 560/17744/23 від 10.09.2024; автотранспортна накладна б/н від 15.01.2025.

За наслідками опрацювання наданих документів Хмельницька митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту: "Документи, подані згідно ч.2 ст. 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів".

На вимогу митного органу декларант надав проформу-інвойс №1 від 06.01.2025 року, видаткові накладні на товар та просив визнати митну вартість на основі поданих документів.

20.01.2025 року Хмельницькою митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000013/2, в графі 33 якого було вказано: "Документи, подані згідно ч. 2 та ч.3 ст. 53 МКУ, містять розбіжності, не підтверджують усіх відомостей щодо числового значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, підлягає сумніву заявлений до митого оформлення рівень митної вартості".

Хмельницькою митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000027. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 20.01.2025 № UA400000/2025/000013/2.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №25UA67U3, та 20.01.2025 року вона була оформлена Хмельницькою митницею у митному відношенні.

За даною митною декларацією ФОП сплачено податків у сумі 463 254,64 гривень (інформація відображена у графі В даної митної декларації).

Як наслідок різниця між сумою митних платежів, що повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, становить 319 184,75 гривень.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 статті 54 МК України визначено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

З наведених норм слідує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Поряд з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка неодноразово викладалась Верховним Судом у його постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14 та ін.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідач зазначив наступне: документи, подані згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 53 МКУ містять розбіжності, не підтверджують усіх відомостей щодо числового значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, підлягає сумніву заявлений до митного оформлення рівень митної вартості.

Також зазначено, що:

1. Умови поставки, зазначені в контракт,і не відповідають умовам поставки в додатку та заявлених до митного оформлення, також в контракті наявна інформація про включення до ціни товару лише вартості пакування та маркування, що суперечить задекларованим умовам поставки, що свідчить про не включення усіх складових митної вартості товару.

З огляду на обрані позивачем умови поставки (CPT), продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для надання товару в розпорядження покупця.

Усі витрати на товар, які поніс позивач за контрактом №UA01042023 від 01.04.2023 включені у заявлену митну вартість. Тобто сторонами зовнішньоекономічної операції були погоджені інші умови поставки для конкретної партії товарів відмінні від тих, що були узгоджені при підписанні первинного контракту.

А тому посилання митниці на те, що умови первинного контракту не відповідають задекларованим умовам поставки є необґрунтованими, оскільки підписуючи додаток №13 продавець та покупець погодили інші умови, що в повній мірі відповідає принципу свободи договірних відносин.

2. В рахунку та проформі інвойсі наявні ознаки підробки в частині підпису і печатки.

Суд враховує, що у випадку виявлення подання до митного оформлення підроблених документів митниця зобов`язана розглянути питання про наявність порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, яка передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Разом з тим посадові особи відповідача жодних дій спрямованих на фіксацію порушення митних правил, передбачених цією статтею в діях посадових осіб позивача не здійснювали. В той же час з тими самими документами після винесення відповідного рішення про визначення митної вартості працівник відповідача завершив митне оформлення. Жодних протоколів про порушення митних правил у зв`язку із можливою підробкою документів чи повідомлення правоохоронних органів у цьому випадку зі сторони митниці не було.

Відтак, суд дійшов висновку, що твердження митного органу про ознаки підробки рахунку не відповідають дійсності.

3. При порівнянні заявленого рівня митної вартості з рівнем ціни, який пропонується в мережі Інтернет, встановлено розбіжність в рази на сайтах продажу в Туреччині.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей. У даному ж випадку з наведених документів чітко випливає, що фактично митницею при визначенні митної вартості відповідного товару обрано значно вищу митну вартість, ніж мінімальну, що була наявна у відповідача.

Так, позивач впродовж лютого-березня 2023 року неодноразово ввозив подібний товар (меблі для столових і житлових кімнат) за ціною нижчою, що була визначена митницею (4,42 дол. США за кг).

4. Заявлений рівень митної вартості товару 1,3745 дол. США/кг не відповідає рівню, за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів раніше з урахуванням заявленої до митного оформлення торгової марки та виробника (4,42 дол. США/кг).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому потрібно зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідач посилається на рівень митної вартості подібних товарів. Проте далі в оскаржуваному рішенні митниця зазначає "митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) з причини відсутності у митного органу інформації про вартість операції з ідентичними та подібними товарами, що були оформлені у митному відношенні".

Відповідно до ч. 3 ст. 57 МКУ : Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

А згідно частини 6 ст. 57 МКУ: "… кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу."

Суд враховує, що позивач здійснював імпорт впродовж квітня 2023 року ідентичних товарів (меблі для столових і житлових кімнат у наборах, код УКТЗЕД - , країна походження - TR), на які Хмельницькою митницею виносились рішення про коригування митної вартості товарів.

Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA20900/2023/000071/2 від 21.04.2023 року митницею визначено митну вартість товарів - 4,42 дол. США/кг.

На підставі вказаного рішення про коригування митної вартості, товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією №23UA10U9 від 21.04.2023.

Не погоджуючись із таким рішенням митного органу, позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Так, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/11242/23 від 16.08.2023, яке набрало законної сили, позов ФОП ОСОБА_1 було задоволено повністю, рішення про коригування митної вартості товарів №UA20900/2023/000071/2 від 21.04.2023 - скасовано.

У зв`язку із скасуванням рішення було зроблено аркуш коригування до МД №23UA10U9 від 21.04.2023, де вказана вартість товару (меблі для столових і житлових кімнат у наборах (код УКТЗЕД - , країна походження - TR) визначена за ціною контракту, а саме - 1, 54 США/кг.

Однак, митний орган при здійсненні коригування митної вартості товарів, які імпортувались ФОП ОСОБА_1 , не врахував наявну інформацію у базі митниці про ціну таких ідентичних товарів та здійснював коригування вибірково.

Отже при визначенні митної вартості, посадовою особою митниці не було дотримано вимог чинного законодавства, оскільки, виходячи зі змісту оскаржуваного рішення у митниці була інформація про митне оформлення подібних товарів, відповідно застосування резервного методу було безпідставним.

5. Пунктом 2.2.1 контракту визначено, що оплата товару здійснюється відповідно до договору та Конвенції, остання з яких до митного оформлення не надано.

Конвенція ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів - багатостороння міжнародна угода, що має на меті уніфікацію правил міжнародної торгівлі. Таким чином, якщо виникають колізії у застосуванні законів різних держав, сторони керуються вказаною Конвенцією.

6. Надані до митного оформлення видаткові накладні видані 21-22 роками.

Видаткові накладні не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару.

Частини 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України не визначають видаткову накладну документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість та повинен безумовно чи на вимогу митниці подаватися до митного контролю.

Згідно з ч.5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Тому посилання митниці на недоліки у видаткових накладних як підставу для здійснення коригування митної вартості товару є безпідставним та необґрунтованим.

7. Викликають сумніви надані виробником документи, оскільки за вказаними підприємством реквізитами, а саме адреса та номер телефону, знаходиться зовсім інше підрпиємство, ніж відправник, що ставить під сумнів відомості щодо прямого контракту.

Суд зазначає, що посадова особа митниці не наводить джерела інформації на яку посилається, також варто зазначити за зовнішньоекономічним контрактом №UA01042023 від 01.04.2023 позивачем неодноразово здійснювались поставки товарів. Реквізити зазначені у контракті відповідають реквізитам зазначеним у інших документах наданих до митного оформлення.

8. В банківських платіжних документах відсутні підпис та печатка, передбачені формою документу. В банківських платіжних документах відсутні номера рахунків-фактур (проформ) тощо за якими здійснювалась оплата.

Відповідно до частини 2 ст. 40 Закону України "Про платіжні послуги2, платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Частиною 7 ст. 40 Закону України "Про платіжні послуги", Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.

Так, Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №163 (далі Інструкція №163), у пункті 37 передбачає, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача. Платник заповнює обов`язкові реквізити платіжної інструкції, оформленої у паперовій формі, від руки/із застосуванням технічних засобів або надавач платіжних послуг платника за згодою платника заповнює платіжну інструкцію із застосуванням технічних засобів. Правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів платник засвідчує власноручним/електронним підписом.

Інструкцією №163, передбачено Додаток Указівки щодо заповнення реквізитів платіжної інструкції, оформленої в паперовій або електронній формі. У даних Указівках не вказано, що платіжна інструкція повинна містити обов`язковий реквізит - номера рахунку-проформи, а відтак їхнє зазначення не є обов`язковим.

Платіжна інструкція в іноземній валюті №MUR136 від 14.01.2025 на суму 4845 дол. США. є підтвердженням здійснення передплати за товар, яке містить посилання зовнішньоекономічний контракт №UA01042023 від 01.04.2023 р., дату операції, суму операції, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення.

Також суд враховує, що Платіжна інструкція в іноземній валюті №MUR136 від 14.01.2025 містить електронний цифровий підпис ОСОБА_1 . Відповідно до статті 3 Закону "Про електронний цифровий підпис" Електронний цифровий підпис накладений на утворений підписувачем електронний документ за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).

Враховуючи викладене, платіжне доручення №MUR136 від 14.01.2025 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому є підтверджуючим документом, що посвідчує здійснену позивачем оплату за товар.

Таким чином, суд вважає, що митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Зважаючи на встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач при подачі документів надав всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини 2 статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.

В оскаржуваному рішенні відповідачем наведені формальні причини в обґрунтування неможливості застосування другорядних методів, що передують резервному, який застосований Хмельницькою митницею до позивача.

Такі загальні посилання на норми Митного кодексу України зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не є достатніми доводами обґрунтованості прийнятими суб`єктом владних повноважень рішень.

Враховуючи вищезазначене, рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000013/2 від 20.01.2025 року необхідно визнати протиправним та скасувати.

За нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000013/2 від 20.01.2025 року.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2553 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесять три) грн 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницька митниця (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29010 , код ЄДРПОУ - 43997560)

Головуючий суддя П.І. Салюк