Справа № 420/2021/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/2021/24

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

повний текст судового рішення

складено 17.05.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю: апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

17 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яка виразилась у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.10.2023;

- визнати протиправними діями, що виразились у письмових відповідях від 27.10.2023, 30.10.2023 про примушення ОСОБА_1 виконувати для отримання відповіді на запит дій, які не передбачені нормами законодавства про доступ до інформації;

- визнати протиправною дією, яка виразилась у розкритті інформації щодо ОСОБА_1 із порушенням вимог, визначених законом та направленні інформації невідомим третім особам у Кривий Ріг на вул. В.Великого б. 14А/104;

- стягнути з відповідача по справі - Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції компенсацію моральної шкоди у грошовому еквіваленті у сумі 402 000 гривень, шляхом перерахування на банківський рахунок позивача ,

- стягнути з відповідача - Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції всі витрати, пов`язані із розглядом справи винесенням окремого рішення після розгляду справи по суті та з`ясування всіх витрат;

- зобов`язати відповідача - Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції надати позивачу ОСОБА_1 інформацію, відповідно запитаної у інформаційному запиті ОСОБА_1 від 23.10.2023 , а саме:

а) відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , яке, начебто, стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року в проміжку часу між 14:00 до 15:00 години.

б) копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 року.

в) копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачем зазначено, що 23.10.2023 Стеценком Т.Ф. на електронну адресу відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області- направлений інформаційний запит про надання публічної інформації, розпорядником якої є відповідач УПП, а саме: а) відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , яке, начебто, стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 в проміжку часу між 14:00 до 15:00 години. б) копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 в) копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023.

27.10.2023 року від відповідача надійшов лист із змістом, в якому вказано, що для отримання додатків потрібно звернутись до УПП або вказати адресу, за якою відправити ваш запит. Позивач зазначає у позові, що законом не передбачені такі дії з боку особи, яка звертається до розпорядника інформації із запитом, тому відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Проте, ОСОБА_1 електронним листом від 28.10.2023 року направив відповідачу електронну адресу, на яку він очікував отримати відповідь. 30.10.2023 року ОСОБА_1 отримав відповідь про те, що диск на електронну пошту не відправляємо, або приходьте, або вкажіть адресу по Укрпошті, що, на думку позивача, є відмовою у наданні інформації з причин, не передбачених Законом України «Про доступ до публічної інформації».

13.01.2024 року позивач направив електронною поштою відповідачу адресу Укрпошти, за якою він бажав отримати документи за запитом від 23.10.2023 року, АДРЕСА_1 .

15.01.2024 року ОСОБА_1 отримав електронною поштою від відповідача УПП відповідь, в якій зазначено, що у запиті був вказаний номер телефону - НОМЕР_2 , за яким зв`язались і надана адреса АДРЕСА_2 , за якою відправлений диск.

Позивач зазначає в позові, що номеру телефону НОМЕР_2 ніколи не зазначалось у запитах ОСОБА_1 , ніякої розмови з відповідачем з цього, або іншого номеру на предмет адреси відправки у Кривий Ріг ніколи не відбувалося. Дії відповідача свідчать про те, що було вчинено розкриття інформації щодо запитувача ОСОБА_1 з порушенням вимог, визначених законом, оскільки інформація була направлена не її запитувачу ОСОБА_1 , а третім невідомим особам. Відповідач по справі, всупереч своїм службовим зобов`язанням діяв лише не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 так й не була надана; інформація стосовно ОСОБА_1 була розкрита шляхом розповсюдження, тобто направленню поштою, третім особам; усі відповіді УПП є зразком кривди, перекручування й офіційної брехні, що не передбачено законами України як обов`язок службових осіб при виконанні своїх функцій.

Представник відповідача, Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що 30.08.2023 на стаціонарному посту Коблево по трасі «Одеса-Мелітополь Новоазовськ» в складі наряду Корвет-0081 був зупинений транспортний засіб RENAULT з державним номерним знаком НОМЕР_1 за порушення правил дорожньої розмітки 1.1 (суцільна лінія) під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Під час перевірки документів позивач надав посвідчення водія, яке мало явні ознаки підробки.

На місце події було викликано слідчо-оперативну групу відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції Миколаївської області (далі - СОГ ВП №8). групою вилучено посвідчення водія відповідно до статті 358 Кримінального кодексу України.

Подія була зареєстрована в системі інформаційний портал Національної поліції України за № 2062 від 30.08.2023. Також під час перевірки позивача за наявною базою «Інформаційний портал Національної поліції» було встановлено що ОСОБА_1 є тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами та раніше не отримував посвідчення водія категорії «в». В ході подальшої перевірки було встановлено що в салоні вищезазначеного автомобіля знаходяться предмети схожі на магазини від АК-74, спорядженні набоями. За цим фактом перевірку проводили співробітники СОГ ВП №8 відповідно до статті 263 ККУ. Подія зареєстрована у системі інформаційний портал Національної поліції України за № 2067 від 30.08.2023. На Стеценко Т.Ф. інспектором патрульної поліції було складено протокол серії ААД № 70133 за ч.3 ст.126 КУпАП та винесена постанова серії БАД № 00282 за ч.2 ст.126 КУпАП (вказана постанова була оплачена позивачем на місці зупинки). Відеофіксація вказаної події проводилась на портативні відеореєстратори № 470982, № 474669 та № 470674.

18.09.2023 року позивач звернувся до управління патрульної поліції в Миколаївській області зі скаргою (С-582) щодо неправомірності дій інспекторів та скасування постанови серії БАД № 002820 від 30.08.2023. Відділом моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Миколаївській області проведено перевірку інформації, викладеної у скарзі позивача (С-582), під час перевірки було досліджено відеозаписи з портативних відеореєстраторів, пояснення поліцейських та відомості з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України». За результатами службової перевірки встановлено, що інформація викладена в скарзі (С-582) не знайшла свого об`єктивного підтвердження. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення мало місце та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. За вказаною скаргою було проведено перевірку двома структурними підрозділами, а саме щодо неправомірності дій інспекторів було проведено перевірку відділом моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Миколаївській області. З питання щодо скасування постанови серії БАД №002820 від 30.08.2023 було проведено перевірку відділом адміністративної практики управління патрульної поліції в Миколаївській області. Рішенням вищевказаних перевірок, керуючись п.1 ст.293 КУпАП, керівництвом Управління патрульної поліції в Миколаївській області прийнято рішення про залишення постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.08.2023 року серії БАД № 002820 без змін, а скарги-без задоволення. 21.09.2023 позивачу було направлено відповідь про результати перевірки інформації, викладеної у скарзі С-582 від 18.09.2023 з вихідним номером С-582/41/16/02-2023. 28.09.2023 позивачу було направлено відповідь про результати розгляду звернення, з вихідним номером С-582/41/16/02-2023.

Відповідач не заперечував проти отримання 23.10.2023 року на електрону адресу запиту позивача, на який 27.10.2023 дана відповідь за вихідним номером №49зі/41/16/01-2023 про те, що відповідно до Положення про УПП в Миколаївській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції № 48/1 від 13.12.2015, зі змінами затвердженими наказом Департаменту патрульної поліції №2566 від 18.11.2021, ведення Журналу із зафіксованими порушеннями ПДР не передбачено. Також у відповіді вказано, що позивачу на його адресу направлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №002820 та DVD - диск з всіма наявними відеозаписами по вищевказаній події.

Відповідач вважає, що позивачу було надано повну відповідь у строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідь на звернення ОСОБА_1 було направлено електронною поштою. Однак через відсутність технічної можливості направлення відеозаписів громадянам цим же засобом електронної пошти, ОСОБА_1 було запропоновано надіслати адресу для направлення диску або забрати самостійно. У постанові Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №851 "Про затвердження Вимог до доменних імен державних органів в українському сегменті Інтернету" а саме у п.2 вказано забезпечити використання посадовими особами для здійснення службового листування виключно електронних поштових скриньок, розміщених на серверах, які перебувають у доменній зоні GOV.UA або .УКР. Згідно Доручення Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України від 04.05.2017 року № 1655 "Про заходи із протидії витоку службової інформації" а саме, п. 1.2 категорично заборонено посадовим особам використовувати для пересилання службової інформації електроні поштові скриньки в мережі Інтернет, що не мають належності до домену patrol.police.gov.ua. Департаментом патрульної поліції та його структурними підрозділами, в тому числі управлінням патрульної поліції в Миколаївській області у службовій діяльності для пересилання службової кореспонденції, використовується програмне забезпечення Zimbra на якому зареєстрована офіційна адреса електронної пошти в мережі інтернет. Розмір відеозапису за запитом ОСОБА_1 становить 1,21 ГБ і повністю виключає можливість направлення відеозапису засобами електронного зв`язку, оскільки програмним забезпеченням Zimbra встановлено граничний розмір елемента для можливого пересилання у розмірі 80 Мбайт .

28.10.2023 року засобами електронної пошти від ОСОБА_1 повторно надійшов лист, де він вказував лише свою електрону адресу.

30.10.2023 року управлінням патрульної поліції в Миколаївській області направлено повторно відповідь про те, що диск з відеозаписом неможливо направити електронною поштою, та запропоновано надіслати адресу Укрпошти або забрати самостійно. Після чого ОСОБА_1 до 13.01.2024 на зв`язок не виходив та інформації щодо адреси не надавав. Тому працівниками сектору документально забезпечення були вчинені дії на пошук адреси ОСОБА_1 задля направлення диску з відеозаписом запитуваним у інформаційному звернені за номером 49 зі. В подальшому працівниками сектору документального забезпечення диск було направлено рекомендованим листом з повідомленням на ім`я ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . Пізніше виявилось, що за вказаною у листі адресою знаходилась юридична компанія HUMAN RIGHTS, працівниками якої було повідомлено, що ОСОБА_1 не є клієнтом даної юридичної компанії та лист було повернуто. З урахуванням норм Закону України «Про захист персональних даних» цілісність даного конверту не була порушена, а інформація що містилась в ньому, не оглядалась, що підтверджується листом від юридичної компанії HUMAN RIGHTS з вхідним номером 2201 від 02.02.2024 та актом огляду повернутого листа №2320/41/16-2024 від 02.02.2024. Наступного робочого дня 05.02.2024 ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 , направлено диск з відеозаписом запитуваним у інформаційному звернені за номером 49 зі. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу завдання йому моральної шкоди у зв`язку з діями чи бездіяльністю органу державної влади, не доведено наявність шкоди, заподіяною протиправністю дій та причинний зв`язок між цими діями та шкодою. Перебування ОСОБА_1 на реабілітації після лікування не стосується даної справи, оскільки це перебування зумовлене виконанням службових обов`язків.

14.03.2024 року позивач надав відповідь на відзив, просив його відхилити у повному обсязі, як складений за межами належності до вимог позову та предмету доказування. Зазначає, що лист від 27.10.2023 не містить відповіді на запит інформації. У повторно направленому запиті від 28.10.2023 була зазначена адреса електронної скриньки. Позивачу невідомий номер телефону, за яким відповідач спілкувався ), невідома адреса, за якою відповідач щось відправляв ( АДРЕСА_2 ), в цей час позивач знаходився на реабілітації у місті Одеса після перебування у військовому шпиталі. Березанським районним судом винесено рішення про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення по подіях 30.08.2023, суд зазначив, що доказів правомірної зупинки ТЗ Renault-Kangoo з держномером НОМЕР_1 не надано, як і доказів, що за кермом був ОСОБА_1 , а записи відеореєстраторів змонтажовані. Щодо неможливості надіслати відеозапис електронною поштою, вказує про те, що Законом «Про доступ до публічної інформації» не заборонено надсилати затребувані відеозаписи дрібною нарізкою навіть по 20 КБ. Всі документи, копії яких додані до відзиву, мають дати 02.02.2024 - 06.02.2024, тобто створювались після отримання позову, саме для надання як докази та для введення в оману суд. Наполягає на стягненні моральної шкоди, яка виражена у приниженні від усвідомлювання того, що УПП є стійкою структурою, направленням дій якої є протиправна діяльність під гаслами виконання законів, яких УПП навіть не знає у повному обсязі; стражданнях та муках від усвідомлювання того, що саме завдяки зазначеній діяльності відповідача та Департаменту патрульної поліції взагалі усі жертви людського ресурсу, якими є загиблі з 2014 року є марними; розчарування від усвідомлення того, що Департамент патрульної поліції взагалі та відповідач УПП діють саме на тих засадах, проти яких вже два роки триває повномасштабна війна, що життя військовослужбовців даремне, а життя працівників УПП охороняється державою; відчуття несправедливості від розуміння реальності, у якій військовослужбовці мають віддавати свої життя, а відповідач УПП може лише безкарно порушувати норми закону; біль втрат - оскільки за два роки позивач ОСОБА_1 втратив багато побратимів , й виходить так що все, за що загинули побратими - це за можливість безкарності відповідача УПП; невизначеність від усвідомлення факту, що сенсу гинути тисячам не було, бо ворог зовнішній несе менше морального страждання, ніж ворог внутрішній, зокрема відповідач УПП, чи варто продовжувати захищати країну у якій хазяйнують правоохоронці лише на заставах брехні та фальсифікацій, існують на податки всіх українців, загиблих при захисті відповідачів УПП, які продовжують протизаконну діяльність під гаслами законності. Так саме про завдану моральну шкоду наведені обставини свідчать та є неповним переліком, проте достатнім для спростування заперечень відповідача УПП та задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

01.04.2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що рішення Березанського районного суду не стосується предмету спору. Провадження по справі було закрито судом через відсутність актуальних відомостей про існування обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та з врахуванням заперечень щодо його обізнаності з припиненням такого обмеження. Вважають доводи позивача щодо фальсифікації доказів наклепом з огляду на особисту неприязнь.

Від позивача надійшла заява позивача, в якій він вказує на отримання відповіді УПП № 49зі/41/16/01-2023 з вказівкою номеру телефону, який не має до позивача жодного відношення, та зі змістом, що інформація за запитом направляється ОСОБА_1 , та з супроводжувальним текстом листа, що за отриманням додатків треба звернутися особисто або надати адресу, при цьому ніякі відповіді нікуди не надсилались.

Також позивач зазначив, що відповідач УПП в Миколаївській області на запит позивача від 26.04.2024 надав відповідь № 25зі/41/16/01-2024 від 30.04.2024 , із змісту якої вбачається що ствердження відповідача УПП про надання відповіді не відповідає дійсності і не могли бути наданими, оскільки ані відеозапису, ані протоколів, ані подій з порушенням ПДР дорожня розмітка 1.1 (суцільна лінія) не мали місця і не є законними діями посадових осіб.

01.05.2024 відповідач надав додаткові докази у справі. Повідомив суд про те, що надати докази направлення позивачу листа від 27.10.2023 з вихідним номером № 49зі/41/16/01-через електрону пошту УПП в Миколаївській області є неможливим через те, що програмне забезпечення Zimbra, на якому зареєстрована офіційна адреса електронної пошти в мережі інтернет, має обмежені можливості зберігання інформації, вказані докази направлення було видалено за спливом часу. Також надано копії пояснень від працівників сектору документального забезпечення щодо обставин надіслання диску з відеозаписом на адресу юридичної фірми у м. Кривий Ріг. З приводу надання позивачу копій процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, або докази пояснення позивачу причин відсутності таких документів, відповідач повідомив, що сектором правового забезпечення УПП в Миколаївській області здійснюється представництво інтересів Департаменту патрульної поліції по справі № 420/3312/24 за ще одним позовом ОСОБА_1 з приводу скасування тієї ж постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (БАД №002820 від 30.08.2023 року). По вказаній справі у клопотанні про долучення додаткових доказів вих. 6320/41/16-2024 УПП було роз`яснено позивачу що метою зупинки його транспортного засобу було проведення профілактичної бесіди, зважаючи на малозначність скоєного ним правопорушення (порушення дорожньої розмітки 1.1.), тому відеозйомка порушення правил дорожнього руху не проводилась, а складання постанови за ст. 122 ч.1 КУпАП не відбувалось. Судом виявлено, що додані до клопотання копії рапортів інспекторів по вказаній справі Бондаренко А.В. та Агаркова І.О. є нечитаємі через погану якість копіювання.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо:

- визнання неправомірною бездіяльності Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яка виразилась у ненаданні відповіді на запит Стеценка Т.Ф. від 23.10.2023 відеозаписів портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , надання копій процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року,

- зобов`язання Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції надати Стеценко Т.Ф. відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , надати копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовими рішеннями, Стеценко Тарас Федорович подав апеляційні скарги, в яких просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім цього, Стеценко Тарас Федорович просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та спрямувати справу для продовження розгляду по суті.

Обґрунтовуючи подані апеляційну скарги, апелянтом зазначено, що суд ухвалюючи рішення по справі замість проведення об`єктивної перевірки лише зазначає про об`єктивний розгляд та виносить рішення на підставі підробленого доказу - не допустимого та неналежного - не перевіряючи його та ігноруючи ствердження позивача Стеценка Т.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Стеценко Т.Ф. 23 жовтня 2023 року на електрону адресу Управління патрульної поліції в Миколаївській області надіслав інформаційний запит, у якому він просив надати йому:

1.Відеозаписи із портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка А.О. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RENO KANGOO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08. 2023 року в проміжку часу між 14:00 до 15:00.

2.Копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 року.

3.Копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 року

Відповідачем 27.10.2023 дана відповідь електронними засобами про те, що «для отримання додатків вам потрібно звернутись до УПП або вказати адресу за якою вам відправити ваш запит» (мова оригіналу), до цієї відповіді доданий файл 49зі.pdf, який містив лист-відповідь за підписом т.в.о. начальника УПП Олени ЧОВПАН за вихідним номером № 49зі/41/16/01-2023, в якому позивача повідомлено, що відповідно до Положення про УПП в Миколаївській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції № 48/1 від 13.12.2015, зі змінами затвердженими наказом Департаменту патрульної поліції №2566 від 18.11.2021, ведення Журналу із зафіксованими порушеннями ПДР не передбачено. Також у відповіді вказано, що позивачу на його адресу направляється копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №002820 та DVD - диск з всіма наявними відеозаписами по вищевказаній події.

DVD- диск не був відправлений позивачу своєчасно електронною поштою.

28.10.2023 засобами електронної пошти від ОСОБА_1 повторно надійшов лист, де він вказує лише свою електрону адресу.

30.10.2023 року управлінням патрульної поліції в Миколаївській області направлено відповідь, у якій повторно вказано що диск з відеозаписом неможливо направити електронною поштою, та запропоновано надіслати адресу Укрпошти або забрати самостійно.

Згідно пояснень діловода ОСОБА_2 , наданої суду відповідачем, оригінал відповіді № 49зі/41/16/01-2023 не відправлявся ОСОБА_1 іншими (крім електронного листа) засобами зв`язку через їх відсутність. 06.12.2023 було здійснено дзвінок на номер телефону, зазначений у відповіді на запит , як такий що належав ОСОБА_1 . Особа, які прийняла дзвінок повідомила, що позивач воює і надала адресу, куди відправити відповідь. 07.12.2023 рекомендованим листом з повідомленням на ім`я ОСОБА_1 працівниками сектору документального забезпечення УПП був направлений DVD-диск за адресою АДРЕСА_2 .

13.01.2024 позивач направив електронною поштою відповідачу адресу Укрпошти, за якою він бажав отримати документи за запитом, це - АДРЕСА_1 .

15.01.2024 ОСОБА_1 отримав електронною поштою від відповідача УПП відповідь, в якій зазначено, що у запиті був вказаний номер телефону - НОМЕР_2 , за яким зв`язались і надана адреса АДРЕСА_2 , за якою відправлений диск.

17.01.2024 позивач подав позов до суду, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит від 23.10.2023, зобов`язати відповідача - Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції надати позивачу ОСОБА_1 інформацію, відповідно запитаної у інформаційному запиті ОСОБА_1 від 23.10.2023, вважає протиправними діями, що виразились у письмових відповідях від 27.10.2023, 30.10.2023 про примушення ОСОБА_1 виконувати для отримання відповіді на запит дій, які не передбачені нормами законодавства про доступ до інформації; вважає визнати протиправною дією, яка виразилась у розкритті інформації щодо ОСОБА_1 із порушенням вимог, визначених законом та направленні інформації невідомим третім особам у АДРЕСА_2 ; просить стягнути з відповідача по справі моральної шкоди у сумі 402 000 гривень.

02.02.2024 листом від юридичної компанії HUMAN RIGHTS з вхідним номером 2201 від 02.02.2024 повернуто помилково направлений лист з DVD-диском без пошкоджень та без ознак розкриття. про що складений акт огляду повернутого листа №2320/41/16-2024 від 02.02.2024 та даний факт зафіксовано відеозаписом. В супровідному листі вказано що ОСОБА_1 не є клієнтом юридичної компаній.

05.02.2024 ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 направлено диск з відеозаписом запитуваним у інформаційному звернені за номером 49 зі.

Ухвалою від 17.05.2024 закрито провадження у справі щодо частини позовних вимог: про визнання неправомірною бездіяльності Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яка виразилась у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.10.2023 та зобов`язання надати відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року, копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 34 Конституції Українизакріплює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

У відповідності до частин першої, другої статті 7 Закону від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію`право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Стаття 1 Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації»(надалі - Закон № 2939-VI) визначає, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як убачається із матеріалів справи, запитуваєма позивачем інформація стосується подій, які сталися 30.08.2023на стаціонарному посту Коблево по трасі «Одеса-Мелітополь Новоазовськ», у зв`язку з чим, позивачем інформаційний запит про надання публічної інформації, розпорядником якої є відповідач УПП, а саме: а) відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , яке, начебто, стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 в проміжку часу між 14:00 до 15:00 години. б) копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 в) копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023.

Як встановлено запитувана інформація відповідає ознакам публічної, оскільки вона створена відповідачем в процесі виконання повноважень і знаходиться у його володінні.

Так, частинами першою і п`ятою статті 22 Закону №2939-VIпередбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга статті 22 Закону №2939-VI).

В силу частини третьої статті 22 Закону №2939-VIрозпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Згідно з частиною четвертою статті 22 Закону № 2939-VІ, у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Отже, Законом №2939-VIвизначено такі варіанти поведінки розпорядника інформації у разі одержання запиту на інформацію: надання відповіді на запит на інформацію у строк, передбачений статтею 20 Закону №2939-VI; прийняття рішення про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію (частини шоста, сьома статті 22 Закону №2939-VI); відмова в задоволенні запиту на інформацію (частини перша, п`ята статті 22 Закону №2939-VI); направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача (частина третя статті 22 Закону №2939-VI).

Щодо визнання неправомірною бездіяльність управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яка виразилась у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.10.2023, колегія суддів зазначає.

27.10.2023 року за вихідним номером №49зі/41/16/01-2023 позивачу було підготовлено відповідь на інформаційний запит у якому зазначено, що відповідно до Положення про УПП в Миколаївській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції № 48/1 від 13.12.2015, зі змінами затвердженими наказом Департаменту патрульної поліції №2566 від 18.11.2021 ведення Журналу із зафіксованими порушеннями ПДР не передбачено.

Також у відповіді вказано, що позивачу на його адресу направлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №002820 та DVD - диск з всіма наявними відеозаписами по вищевказаній події. Вказану відповідь з додатками у вигляді копії постанови направлено засобами електронної пошти з відміткою про необхідність надання адреси.

Отже, відповідачем дотримано наведені варіанти поведінки, які регламентовано Законом №2939-VI, а відповідь на запит від 23.10.2024 надана 27.10.2023.

Разом з тим як наголошує ОСОБА_1 надана 27.10.2023 року відповідь за допомогою електронної пошти не містить відповіді на предмет запитуваної інформації», а саме відповідачем не надані DVD - диск з всіма наявними відеозаписами по події , що сталася 30.08.2023 року, а лише повідомлено, що для отримання додатків потрібно звернутися до УПП або вказати адресу за якою відправити запит.

Колегія суддів зазначає, що дійсно відповідь на звернення ОСОБА_1 було направлено електронною поштою, проте через відсутність технічної можливості направлення відеозаписів цим же засобом електронної пошти.

Як зазначив відповідач, Департаментом патрульної поліції та його структурними підрозділами, в тому числі управлінням патрульної поліції в Миколаївській області у службовій діяльності для пересилання службової кореспонденції, використовується програмне забезпечення Zimbra на якому зареєстрована офіційна адреса електронної пошти в мережі інтернет.

Розмір відеозапису за запитом ОСОБА_1 становить 1,21 ГБ і повністю виключає можливість направлення відеозапису засобами електронного зв`язку, оскільки програмним забезпеченням Zimbra встановлено граничний розмір елемента для можливого пересилання у розмірі 80 Мбайт.

Як свідчать матеріали справи та фактично не заперечувалось позивачем, у відповіді на його інформаційний запит УПП у Миколаївській області ОСОБА_1 було запропоновано надіслати адресу для направлення диску або забрати самостійно, що фактично не заперечувалось позивачем.

Разом з тим, на переконання позивача, пропозиція відповідача про надання адреси для направлення диску або самостійного отримання, розцінюється як примушення виконувати дії для отримання відповіді на запит, які не передбачені нормами законодавства про доступ до інформації.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими, оскільки з досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідачем були запропоновані альтернативні варіанти надіслання запитуваємої інформації з метою належного виконання своїх обов`язків щодо надання відповіді на запит.

Щодо визнання протиправною дією, яка виразилась у розкритті інформації щодо ОСОБА_1 із порушенням вимог, визначених законом та направленні інформації невідомим третім особам у АДРЕСА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судовим розглядом управлінням патрульної поліції в Миколаївській області було направлено надіслано на адресу: АДРЕСА_2 диск з відеозаписом запитуваним ОСОБА_1 у інформаційному звернені за номером 49.

Відповідно до акту огляду повернутого листа №2320/41/16-2024 від 02.02.22024 року, складеного інспектором ІІ категорії СДЗ УПП в Миколаївській області ДПП рекомендований лист, що був направлений помилково на адресу вул. В.Великого, б. 14А/104 м. Кривій Ріг (місцезнаходження юридична компанія HUMAN RIGHTS), на ім`я ОСОБА_1 (реєстр №49 зі) повернутий без пошкоджень та без ознак розкриття конверту.

Колегія суддів рахує помилковість дій відповідача щодо надсилання запитуваної інформації адвокатській фірмі, разом з тим, в даному випадку не вбачає порушення прав позивача у вигляді розкриття інформації про нього, оскільки цілісність конверту не була порушена, а інформація, що містилась в ньому не є публічною.

Щодо зобов`язання управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції надати позивачу ОСОБА_1 інформацію, відповідно запитаної у інформаційному запиті ОСОБА_1 від 23.10.2023 , а саме:

а) відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , яке, начебто, стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року в проміжку часу між 14:00 до 15:00 години.

б) копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 року.

в) копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року, колегія суддів зазначає.

Як встановлено апеляційним розглядом 05.02.2024 року ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 було направлено диск з відеозаписом запитуваним у інформаційному звернені за номером 49 зі

Крім цього, під час розгляду в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 була надана відповідь управління патрульної поліції в Миколаївській області від 27.10.2023 року за №49зі/41/16/01-2023 з копією відеозапису портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , пояснення причин зупинки автівки, якою керував позивач 30.08.2023 та копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №002820, які були дослідженні судом.

Враховуючи, що предметом судового оскарження порушення, яке виразилось у ненаданні позивачу ОСОБА_1 інформацію, відповідно запитаної у інформаційному запиті ОСОБА_1 від 23.10.2023, а саме: а) відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції Агаркова І.О. та Бондаренка О.А. із записом фіксації порушення ПДР автівкою RenoKangoo з держномером НОМЕР_1 , яке, начебто, стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року в проміжку часу між 14:00 до 15:00 години. б) копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 року. в) копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року, було виправлено відповідачем самостійно шляхом направлення запитуємої інформації, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що права позивача є відновленими, а тому є підстави для закриття в цій частині позовних вимог.

Стосовно стягнення з управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції компенсацію моральної шкоди у грошовому еквіваленті у сумі 402 000 гривень, шляхом перерахування на банківський рахунок позивача.

У відповідності до положень статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 2, 4 вказаної постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що подає відповідний позов.

Крім того, за правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України закріплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини першої ст. 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди, посилається на протиправні дії відповідача, яка виразилась у ненаданні запитуваємої інформації.

Однак, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправною бездіяльністю безпосередньо відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених частиною другою статті 23 ЦК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача, на думку позивача, не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 804/6922/16.

Крім того, згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України» визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.

Оскільки позивач не надав суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та заявленою моральною шкодою в розмірі 402 000 грн., як і не обґрунтував сам розмір моральної шкоди, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 402 000 грн.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 14.04.2025 року.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька