Справа № 640/4700/19
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2025 року м. Рівне №640/4700/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" до Державної служби України з безпеки на транспорті, третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ «СПМК-17», про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 20.03.2019 звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (далі позивач) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ «СПМК-17» (далі третя особа), про визнання протиправним та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 109243 від 08.02.2019. В обґрунтування позовної заяви позивач стверджує, що в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", позивач не є автомобільним перевізником, оскільки транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ Axor 1840 LS, державний номерний НОМЕР_1 на підставі Договору фінансового лізингу № 2991-03/07/14-В від 10.07.2014 до Генерального договору фінансового лізингу № 2991 від 08.07.2014 року з боку ТОВ «Український лізинговий фонд» (як Лізингодавцем), переданий 06 серпня 2014 року у платне користування до ТОВ «СПМК-17» (ЕДРПОУ 01353551) (як Лізингоодержувачу), про що між ними було складено Акт приймання-передачі предмету лізингу від 06 серпня 2014 року. Зазначений транспортний засіб до ТОВ «Український лізинговий фонд» не повертався. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач відзив на позов не подав.

Третя особа пояснення на позов не подала.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ «СПМК-17».

Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з розділом II Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом В.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол № 3 від 21.11.2024 та № 4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 року для розгляду справи № 640/4700/19 визначено суддю Т.О. Комшелюк.

Ухвалою суду від 05.03.2025 прийнято до провадження судді Комшелюк Т.О. адміністративну справу № 640/4700/19. Вирішено розгляд справи здійснювати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши подані докази судом встановлено таке.

09.12.2018 Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт № 080498. В акті вказано, що 09.12.2018 на а/д М-14 Новоазовськ 203км+500м о 1год. 50 хв. перевірено транспортний засіб тягач MERSEDES н/причіп BODEX, державний номерний НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , СХХ 672867, водій ОСОБА_1 . Належить транспортний засіб Товариству з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд".

Перевіркою встановлено, що під час надання послуг з перевезення вантажів без оформлення необхідних документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», з перевищенням нормативних габаритних обмежень та з відсутністю протоколу перевірки та адаптації тахографа або індивідуальної контрольної книжки водія.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято постанову від 08.02.2019 № 109243 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700грн на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 57, 58 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Згідно із розділом 1 (Терміни та поняття) Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Правила №363), наведені у цих Правилах терміни та поняття вживаються в такому значенні: перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами; договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання; замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни; замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів; вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення; вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.

Також за змістом визначень, що наведені у Правилах № 363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 (Правила оформлення документів на перевезення) Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ Axor 1840 LS, державний номерний НОМЕР_1 на підставі Договору фінансового лізингу № 2991-03/07/14-В від 10.07.2014 до Генерального договору фінансового лізингу № 2991 від 08.07.2014 року з боку ТОВ «Український лізинговий фонд» (як Лізингодавцем), переданий 06 серпня 2014 року у платне користування до ТОВ «СПМК-17» (ЕДРПОУ 01353551) (як Лізингоодержувачу), про що між ними було складено Акт приймання-передачі предмету лізингу від 06 серпня 2014 року. При цьому, зазначений транспортний засіб до ТОВ «Український лізинговий фонд» не повертався.

Аналіз вищенаведеного переліку документів дає підстави дійти висновку, що з 08.07.2014 транспортний засіб MERSEDES-BENZ Axor 1840 LS, державний номерний НОМЕР_1 перебуває в користуванні іншої юридичної особи ТОВ «СПМК-17» та був відсутній у володінні позивача.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. А відтак, наявність товарно-транспортної накладної (або іншого визначеного законодавством документа на вантаж ) є обов`язковою для здійснення внутрішніх перевезень вантажів.

Актом № 080498 від 09.12.2018 встановлено, що транспортним засобом MERSEDES-BENZ Axor 1840 LS, державний номерний НОМЕР_1 під час надання послуг з перевезення вантажів відсутні товарно-транспортна накладна або інший, визначений законодавством документ на вантаж, перевезення здійснювалось із перевищенням нормативних габаритних обмежень та з відсутністю протоколу перевірки та адаптації тахографа або індивідуальної контрольної книжки водія.

Тобто, під час проведеної перевірки встановлені порушення, факт наявності яких позивач не спростовує та не заперечує.

Однак, аналізуючи зміст оскаржуваної постанови, акту проведення перевірки, та положення вище перелічених норм права, суд дійшов до висновку, про помилковість притягнення відповідачем позивача до відповідальності, оскільки ТОВ «Український лізинговий фонд» не є перевізником в розумінні статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", та не має відношення до подій, які описані згаданому акті перевірки та постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач у спірній постанові притягнув до відповідальності неналежного суб`єкта відповідальності, тому спірне рішення є протиправним та належить до скасування.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами причетність до виявлених порушень саме особи позивача. Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова про застосування штрафу не відповідає критеріям обґрунтованості, безсторонності, добросовісності та розсудливості, а тому є протиправною та підлягає скасуванню. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування до ТОВ «Український лізинговий фонд» адміністративно-господарського штрафу № 109243 від 08 лютого 2019 року в повному обсязі.

Стягнути на користь ТОВ «Український лізинговий фонд» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у сумі 1921грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 квітня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (проспект Оболонський, 35А, офіс 301, м. Київ, 04205, ЄДРПОУ/РНОКПП 37859096)

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укратрансбезпека) (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «СПМК-17» Адреса: 21-Й КМ Старокиївського шосе, 30А, 65025, .

Суддя Т.О. Комшелюк