Справа № 580/6619/24
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 квітня 2025 року

м. Київ

справа №580/6619/24

адміністративне провадження № К/990/5115/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 580/6619/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов, в якому позивач просила визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення від 15.09.2020 № на суму 6800,00 грн., від 03.06.2021 № на суму 17000,00 грн., № на суму 1020,00 грн., № на суму 17000,00 грн., № на суму 5100,00 грн.; розпорядження 17.09.2020 №847-р про анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення в суд. Позовну заяву про визнання протиправними та скасування рішень повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами.

Не погодившись з ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 скаржник подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2024 апеляційну скаргу на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору, пропуском строку апеляційного оскарження та встановлено десятиденний строк на усунення недоліків з моменту отримання судового рішення.

Вказану ухвалу отримано скаржником 02.10.2024, однак станом на час прийняття цього судового рішення, недоліки апеляційної скарги усунуто не було, судовий збір за її подання не сплачено, заяву про поновлення строку не подано, інші причини його пропуску не вказано.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05.08.2024.

На погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, від скаржника надійшла касаційна скарга, в тексті якої вона просить звільнити її від сплати судового збору та поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 580/6619/24 залишено без руху для надання документу про сплату судового збору у вказаному Судом розмірі за належними реквізитами або надати докази для звільнення від сплати судового збору та обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інші підстав поважності пропуску строку на касаційне оскарження та доказів на підтвердження вказаних у заяві обставин.

Скаржником до матеріалів касаційної скарги додано заяву про усунення недоліків, в якій вона просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

На підтвердження звільнення від сплати судового збору скаржником до матеріалів касаційної скарги додано:

- Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20 березня 2025 року.

Слід відзначити, що Законом України "Про судовий збір", чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, зокрема, доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Для звільнення від такої сплати заявник касаційної скарги має довести існування таких фінансових труднощів та такий майновий стан, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Втім, на підставі доданої відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, Суд не має можливості достовірно пересвідчитись у розмірі отриманого доходу позивачем за весь рік, що передував року подання касаційної скарги, а також станом на сьогодні, оскільки, надані скаржником докази на підтвердження скрутного матеріального стану повністю не відображають розмір доходів скаржника за попередній календарний рік та станом на подання касаційної скарги.

В ухвалі Верховного Суду від 27 лютого 2025 року про залишення касаційної скарги без руху скаржнику вже надавався перелік доказів, на підставі яких суд може вирішити питання щодо звільнення (відстрочення або розстрочення) від сплати судового збору, а саме: довідка про склад сім`ї, довідка з пенсійного фонду, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, документи про заборгованість перед іншими особами, наприклад, за комунальні послуги тощо, виписки з відповідних реєстрів інших об`єктів цивільного права, рухомого та/чи нерухомого майна, а також інші документи, що підтверджують незадовільний майновий стан скаржника.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З указаного вбачається, що заявник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Слід відзначити, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні статей 73, 74 КАС України, доказами.

Тож, для застосування судом положень частини 1 статті 133 КАС України та Закону України «Про судовий збір» повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Верховний Суд зауважує, що наданих скаржником доказів недостатньо для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» (у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік) і таке питання не може бути розглянуте лише на підставі відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає скаргу.

Суд повторно звертає увагу й на те, що звертаючись з касаційною скаргою вдруге скаржник так і не усунув недоліків, які стали підставою для повернення попередньо поданої касаційної скарги - доказів сплати судового збору до касаційної скарги так і не долучено, а також не долучено доказів про незадовільне (скрутне) майнове становище позивача за попередній рік, що передував року подання касаційної скарги, у даному випадку це 2025 рік.

За таких обставин, Суд не вбачає підстав для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, належних доказів, які б підтверджували звільнення скаржника від сплати судового збору не надано.

Керуючись ст. 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 580/6619/24 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов