Справа № 420/750/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/750/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (сформована в системі «Електронний суд» 08.01.2025 року) до Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить суд:

прийняти позовну заяву та розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , за період з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року, як базового місяця, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2024 року №44 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу»;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цій для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2024року №44 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу»;

звільнити її від сплати судового збору, на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (ст.262 КАС України), витребувано у позивача: - копії її заяв до Військової частини НОМЕР_1 , на які відповідачем надані відповіді від 05.12.2024 року №№6991, 6992 та від 20.12.2024 року №5692; - належним чином засвідчені копії сторінок її паспорту громадянина України та довідки про присвоєння їй РНОКПП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 26.01.2017р. по 25.10.2022р., ОСОБА_1 , проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Позивачу стало відомо, що нарахуванні їй індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби в військовій частині, могли мати місце порушення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282 та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». З цією метою, нею було направлено заяву до військової частини НОМЕР_2 , в якій вона просила повідомити про розміри нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення із зазначенням базового місяця, який застосовувався при цьому та нарахуванні та виплаті належних та недоплачених їй сум індексації грошового забезпечення. 18.12.2024р. надійшов лист-відповідь від 05 грудня 2024р. №6991 про нараховане грошове забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 01.01.2018року по 17.07.2018року. Із вказаної довідки, стало відомо, що за вказаний період індексація грошового забезпечення їй не нараховувалась та не виплачувалась взагалі. Також в листі було зазначено, що з моменту сформування військової частини НОМЕР_3 і до 31.12.2017р. військова частина НОМЕР_2 знаходилась на фінансовому забезпеченні військової НОМЕР_4 . Тоді нею було направлено аналогічну заяву до військової частини НОМЕР_1 . Відповідь на неї позивач отримала 28.12.2024р., з якої стало відомо, що в період з 26.01.2017р. по 31.12.2017р. індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась взагалі. Такі дії відповідача є протиправними, та такими, що порушують встановлене статтею 43 Конституції України право позивача па заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

20.01.2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 17.05.2016 року по 03.02.2017 року. 04.02.2017 позивача було переміщено до військової частини НОМЕР_2 . Тобто, з 04.02.2017 позивач перебувала у фактичних трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_2 . Військова частина НОМЕР_2 з 04.02.2017 по 31.12.2017 знаходилась на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 05.12.2024 №6991 Позивач був звільнений з військової частини НОМЕР_2 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.10.2022 №322, тобто після набрання сили Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 1 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 року). Тобто позов подано через 25 місяців з моменту припинення трудових відносин з Збройними Силами України (військової частини НОМЕР_2 ). Також зазначено, що військова частина НОМЕР_1 не може являтися належним відповідачем по суті спору, з огляду на те, що позивачем до справи не додано витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначено про встановлення Позивачу посадового окладу, хоча саме встановлення посадового окладу має вирішальне значення для розрахунку індексації грошового забезпечення Позивача за період з 04.02..2017 по 31.12.2017. Тобто, рішення щодо встановлення Позивачу посадового окладу, надбавок та інших складових його грошового забезпечення було прийнято військовою частиною НОМЕР_2 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Отже, військова частина НОМЕР_1 не може являтися належним відповідачем по справі, оскільки конкретні розміри посадових окладів установлюються або змінюються (підвищуються або знижуються) у межах зазначених розмірів відповідно до наказу командира військової частини. Таким чином, всі накази та рішення щодо встановлення посадових окладів, розміру премій, надбавок, прийняття на військову службу, звільнення з військової служби та ін. відносно Позивача у період з 04.02.2017 по 31.12.2017 приймалися військовою частиною НОМЕР_2 . Військовою частиною НОМЕР_1 як органом фінансового забезпечення, проводилася лише виплата грошових коштів (без права перевірки їх складових). Щодо проведення нарахування і виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 17.05.2016 по 03.02.2017 (проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ), позивачу індексація грошового забезпечення у вказаний період проводилась у розмірі 0 (нуль) грн., відповідно до наявних вказівок органів забезпечення та відсутності кошторисних призначень військової частини НОМЕР_1 на виплату індексації. Враховуючи, що військова частина НОМЕР_1 бюджетна установа утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України і здійснює видатки на грошове забезпечення в межах фонду грошового забезпечення, як відповідач по справі є розпорядником коштів третього рівня та не наділена повноваженнями самостійно розпоряджатись бюджетними коштами, тому правових підстав для виплати Позивачу в період з травень 2017 року по грудень 2017 року, індексації грошового забезпечення відповідач не мав. Окремо зазначено, що аналіз редакції пункту 5 Порядку № 1078, а особливо його 1-5 абзаців свідчить про те, що значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифних окладів (стипендій), для обрахунку приймається за 1 або 100 відсотків лише, коли таке підвищення відбулося після 15.12.2015. Отже, у відповідача підстав для застосування 2008 року як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача відсутні. Враховуючи період виникнення спірних правовідносин (з 17.05.2016), нарахування та виплата індексації грошового забезпечення була можлива, лише із застосуванням вищевказаних змін в законодавстві, тобто із застосування індексу обчислення споживчих цін починається (базового місяця) - січня 2016.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 05.12.2024 №6991 позивач була звільнена з військової частини НОМЕР_2 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.10.2022 №322, тобто після набрання сили Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 1 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 року). Початком строку для обчислення тримісячного строку для звернення до суду є 25.10.2022 та завершується 25.01.2024 року (включно), отже, позовну заяву було подано до суду з пропущенням тримісячного строку.

Вимоги ухвали про відкриття провадження у справі позивачем не виконані, незважаючи на отримання копії ухвали суду 13.01.2025 року (а.с.30); справа розглядається судом за наявними у ній доказами згідно ч.9 ст.80 КАС України.

Розглянувши у письмовому провадженні наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 в період з 26.01.2017р. по 25.10.2022р., що не спростовано відповідачем.

Згідно довідки-розрахунку військової частини НОМЕР_2 розміру індексації грошового забезпечення, за період з 26 січня 2017 року по 25 жовтня 2022 року позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.17-18).

Позивач звернулась до військової частини НОМЕР_2 із заявою, на що отримала лист-відповідь від 05.12.2024 року, у якій щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року за період 26.01.2017 року по 01.03.2018 року запропоновано звернутись із відповідною заявою до військової частини НОМЕР_1 , на фінансуванні якої в зазначений період перебувала військова частина НОМЕР_2 . Щодо індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року за період 01.01.2008 року по 01.03.2018 року додаткових бюджетних асигнувань на проведення індексації військовій частині НОМЕР_2 не виділялися, нарахування та виплата індексації особовому складу військової частини НОМЕР_2 у січні та лютому місяці 2018 році не проводилась. Щодо індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 року по 25.10.2022 року зазначено, що на підставі того, що з липня 2018 по день звільнення позивач обов`язки за посадою не виконувала, грошове забезпечення не отримувала, а перебувала в відпустці по догляду за дитиною, відтак, індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2018 року за спірний період - не нараховувалось та не виплачувалось.

У додаток надано довідку про структуру щомісячного грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 17.07.2018 року з зазначенням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період та довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення, з яких вбачається, що індексація грошового забезпечення позивачу в період з 26 січня 2017 року по 25 жовтня 2022 року не нараховувалась та не виплачувалась.

Позивач звернулась до відповідача із заявою, на що отримала лист-відповідь військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2024 року, у якій зазначено, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 17.05.2016 но 03.02.2017. В подальшому була призначена для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , тобто фактичного виключення із складу Збройних Сил України не відбулося. Відповідно до п. 242 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» №1153/2008 всі належні виплати мають (мали) бути проведені ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби тією військовою частиною, з якої він звільняється (або звільниться). За таких обставин встановлено, що у військової частини НОМЕР_1 не було обов`язку проводити остаточний розрахунок з ОСОБА_1 .

У додаток надано довідку від 19.12.2024 №5660 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 04.02.2017 по 31.12.2017, за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , довідку від 19.12.2024 №5659 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 03.02.2017, з яких вбачається, що індексація грошового забезпечення позивачу в зазначені періоди не нараховувалась та не виплачувалась.

Вважаючи протиправною невиплату їй індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період проходження служби з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем в суді, позивачу за період з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення у повному обсязі.

Оскільки індексація грошового забезпечення позивачу не була проведена у встановлений Законом України Про індексацію грошових доходів населення строк, що є порушенням прав позивача, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача у вигляді ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року є протиправною, а позов у цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації за вищезазначений період з урахуванням базового місяця січень 2008 року, суд зазначає наступне.

Згідно п. 5 Порядку № 1078, у редакції Постанови №1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.01.2016 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Згідно п. 10-2 Порядку №1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу.

З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Такі ж правила нарахування індексації діють для новоприйнятих працівників - обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

У цьому контексті суд звертає увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Вказана постанова була чинна з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.

Будь-яких доказів, що тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку займав позивач, змінювалась (підвищувалась) з січня 2008 року до дати звільнення суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року включно.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки суду у цій частині позовних вимог відповідають висновкам Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами (зокрема, постанови від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21, від 28 червня 2022 року у справі № 640/8991/21, від 28 вересня 2022 року у справі № 560/3965/21, від 20 жовтня 2022 року у справі № 400/426/21).

Тому наявні підстави для задоволення позову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року включно з одночасним визначенням січня 2008 року, як базового місяця для проведення індексації, при цьому обраний судом спосіб захисту порушеного права є ефективним та забезпечує реальне відновлення порушеного права позивача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію із врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, суд вважає що вони також підлягають задоволенню як обґрунтовані, а також враховуючи, що їх підставність не спростована відповідачем.

В частині позовних вимог щодо виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, затверджені порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44).

Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема військовослужбовця, а також особам, з числа військовослужбовців звільнених із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктами 4 та 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, Порядком №44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.

У постанові Верховного Суду від 17.03.2020 справа №815/5826/16 зазначено: «Щодо позовних вимог щодо виплати позивачу в повному обсязі грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, яка буде утримана з компенсації за неотримане речове майно, суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки з позивачем не проведено повного розрахунку за матеріальним забезпеченням, позовні вимоги в цій частині є передчасними».

Поряд із цим суд звертає увагу, що на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу.

Відтак, у суду відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача одночасну компенсацію суми ПДФО, оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої відповідачем індексації грошового забезпечення, тобто у майбутньому, отже відповідні позовні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваної бездіяльності не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів, зокрема зазначає, що позивачем строк для звернення до суду з позовом не був припущений, оскільки відповідь на свою заяву до відповідача вона отримала 28.12.2024 року

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Підстави для встановлення судового контролю, передбачені ч.ч.5,6 ст.382 КАС України, згідно п.6-1 ч.1 ст.244 КАС України наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , за період з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цій для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених їй сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя М.М. Аракелян