Справа № 520/7060/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

14 квітня 2025 року Справа № 520/7060/25

Харківський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.08.2022 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди:

з 29.08.2022 року по 31.12.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі.

03.04.2025 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач, зокрема, просив залишити адміністративний позов без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що позивач порушив строк звернення до суду та не навів поважних причин пропуску такого строку звернення до суду, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 123 КАС України, відповідач вважає, що наявні підстави для залишення позовної заяви у справі №520/7060/25 без розгляду.

Відповідач посилається на те, що відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 04.07.2023 року № 189 позивач був звільнений з військової служби. Разом з тим, договір про надання правової допомоги з адвокатом Нікітченко М.В. уклав тільки 15.10.2024, тобто у термін більше року. Позовна заява не містить причин пропуску строку звернення до суду та не містить також будь-якого клопотання про його поновлення.

07.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив поновити позивачу строк звернення до суду; у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

В обґрунтування клопотання представником позивача зазначено, що позивач є звільненим та спір стосується виплати всіх сум, що належать йому при звільненні, відтак, застосовується ч.2 ст.233 КЗпП, яка визначає початком обрахунку строків день одержання письмового повідомлення про нараховані та сплачені суми при звільненні, а не день, коли позивач дізнався (повинен був дізнатись) про порушення прав. Представник позивача зазначив, що наказ про звільнення позивача містить лише інформацію про компенсації невикористаних відпусток, вихідної допомоги, щодо відсотковості таких складників грошового забезпечення, як надбавка за ОПС та премія, при цьому, в силу п.5 постанови КМУ 704, вказані види грошового забезпечення у відсотках обчислюються з посадового окладу та окладу за звання, однак, наказ про звільнення не містить в собі відомостей щодо того, за яким механізмом було обраховано посадовий оклад позивача. Таким чином, наказ про звільнення не містить в собі інформацію щодо того, за яким механізмом нараховувалось та сплачувалось позивачу грошове забезпечення, отже, цей документ не є повідомленням про нараховані та сплачені суми при звільненні.

Разом з тим, представник позивача посилається на те, що до такого повідомлення можна віднести лист відповідача від 28.10.2024, в якому відповідачем вказано відповідний механізм нарахування. Між датою вказаного листа 28.10.2024 та датою звернення до суду з позовом 04.12.2024 тримісячний строк, передбачений ч.2 ст.233 КЗпП не минув.

Так, позивач зазначає, що звернувся до суду саме 04.12.2024, справі присвоєно номер № 520/33349/24 та ухвалою від 26.03.2025 позов залишено без розгляду внаслідок недоліків оформлення ордеру. Позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.4 ст.240 КАС України, повторно звернувся з позовом 28.03.2025, не допускаючи невиправданих зволікань на звернення за захистом порушених прав.

Дослідивши подані сторонами відзив та відповідь на відзив у частині щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, а також наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою цієї статті встановлено, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини перша і друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладені у новій редакції, а саме: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Судом встановлено, що предметом спору є грошове забезпечення позивача з 29.08.2022 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати положення ч.2 ст.233 КЗпП України, відповідно до якої із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що до матеріалів справи відповідачем не надано доказів на підтвердження одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховане та виплачене йому при звільненні грошове забезпечення з 29.08.2022 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Разом з тим, листом від 28.10.2024 відповідач повідомив представника позивача на запит від 17.10.2024 (реєстр. інд. К-804-АЗ від 22.10.2024) в інтересах ОСОБА_1 щодо виплат грошового забезпечення за спірний період.

З КП «Діловодство спеціалізованого суду» убачається, що 04.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.08.2022 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 29.08.2022 року по 31.12.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 у справі №520/33349/24 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Так, враховуючи надане відповідачем повідомлення - лист від 28.10.2024 про спірне грошове забезпечення позивача за період з 29.08.2022 по 20.05.2023, позивач у межах строку, встановленого положеннями вищезазначеної норми права звернувся до суду з позовом, а саме 04.12.2024.

Позивач скористався правом, передбаченим ч.4 ст.240 КАС України, повторно звернувся з позовом 28.03.2025.

Суд зазначає, що чинний КАС України не визначає строку, протягом якого особа може реалізувати право на повторне звернення до суду після залишення первинно поданого позову без розгляду. Разом з тим, частиною 44 КАС України закріплено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на звернення до суду особа, яка має намір подати позов, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії у розумні строки, без невиправданих зволікань.

При цьому, суд зауважує, у постанові від 15 червня 2019 року у справі №804/1274/18 Верховний Суд дійшов висновку, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Процесуальний строк звернення до суду передбачає забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку. Втім, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року (справа № 280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа № 400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа № 280/4951/19), від 15 травня 2020 року (справа № 820/1212/17) тощо.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28 січня 2021 року у справі № 640/10030/19, невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 серпня 2021 року у справі № 640/5229/19, від 27 травня 2021 року у справі № 540/493/19, від 10 червня 2021 року у справі № 320/2061/20.

Суд зазначає, що згідно довідки про доставку до електронного кабінету ЄСІТС, документ в електронному вигляді "КАСУ Залишення позовної заяви без розгляду" від 26.03.25 по справі № 520/33349/24 було надіслано одержувачу ОСОБА_2 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 27.03.25 21:30.

З даним адміністративним позовом (справа №520/7060/25) позивач звернувся 27.03.2025, шляхом формування тексту позовної заяви в системі «Електронний суд».

Згідно даних КП «Діловодство спеціалізованого суду» адміністративний позов по справі №520/7060/25 зареєстровано судом 28.03.2025.

Вказані обставини свідчать про належне користування позивачем своїми процесуальними правами, адже після повернення попереднього адміністративного позову по справі № 520/33349/24 у день отримання вказаної ухвали суду, позивач звернувся до суду з новим адміністративним позовом (справа №520/7060/25).

Посилання відповідача на щомісячну обізнаність позивача з порушеним правом саме у спірний період, суд вважає необґрунтованим, оскільки такі твердження суб`єкта владних повноважень не узгоджується з положеннями ст.233 КЗпП України, оскільки як зазначалося, про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи наведені обставини, положення вищезазначених норм права та правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з цим позовом.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 122, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про залишення позову без розгляду відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копії даної ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Сповістити осіб, які беруть участь у справі, що інформація по даній справі може бути отримана на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, а саме: http://adm.hr.court.gov.ua/sud2070/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Полях Н.А.