Справа № 440/13567/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 р. Справа № 440/13567/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Опішнянської селищної ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.01.2025, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 06.01.25 по справі № 440/13567/24

за позовом ОСОБА_1

до Опішнянської селищної ради

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Опішнянської селищної ради, в якій просила суд:

- визнати протиправними дії Опішнянської селищної ради, що виявилися у відмові надати ОСОБА_1 повну інформацію в розгорнутому вигляді щодо актів приймання передачі, актів наданих послуг, актів взаємних розрахунків відповідно до договору укладеного між Опішнянською селищною радою, в особі т.в.о. селищного голови Масюк Юлії Миколаївни та Приватним підприємством "ГЕОПРОЕКТ" від 14.12.2018 №14-07 на виконання топографогеодезичних та картографічних робіт по складанню планів у масштабі 1:2000 за вищевказаними договорами, належним чином завірені копії вказаних договорів, копії топографічних планів/зйомок, а також належним чином завірені копії документів, які підтверджують повноваження т.в.о. селищного голови, що запитувалися;

- зобов`язати голову Опішнянської селищної ради надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду ОСОБА_1 повну інформацію в розгорнутому вигляді щодо актів приймання передачі, актів наданих послуг, актів взаємних розрахунків відповідно до договору, укладеного між Опішнянською селищною радою, в особі т.в.о. селищного голови ОСОБА_2 та Приватним підприємством "ГЕОПРОЕКТ" від 14.12.2018 № 14-07 на виконання топографогеодезичних та картографічних робіт по складанню планів у масштабі 1:2000 за вищевказаними договорами, належним чином завірені копії вказаних договорів, копії топографічних планів/зйомок, а також належним чином завірені копії документів, які підтверджують повноваження т.в.о. селищного голови, що запитувалися.

Мотивуючи заявлений позов, позивач вказує на протиправні, як на її думку, дії відповідача щодо відмови у наданні інформації на запит від 29.10.2024.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 позов ОСОБА_1 до Опішнянської селищної ради про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Опішнянської селищної ради щодо ненадання відповіді на запит адвоката Ядак Катерини Василівни від 29.10.2024.

Зобов`язано Опішнянську селищну раду надати ОСОБА_1 відповідь на адвокатський запит від 29.10.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Опішнянської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень нуль копійок).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що вважає помилковими висновки суду першої інстанії про "безпідставність надання відповіді на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації начальником юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради, оскільки останній адресований голові Опішнянської селищної ради. Суд першої інстанції вказав, що відповідь на запит розглянута не тим органом/посадовою особою, якому запит був адресований - неналежним суб`єктом. Так, суд зазначив, що надання відповіді на запит начальником юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради не ґрунтується на законі. У разі, якщо голова ради не володів запитуваною інформацією, він як посадова особа, якій адресовано запит, мав надати відповідь про це. Натомість відповідь надана посадовою особою юридичного відділу виконавчого комітету, якому не було адресовано інформаційний запит. На примірнику запиту ОСОБА_1 , який надано відповідачем, відсутня резолюція селищного голови про доручення підготовки відповіді на запит іншій особі. Не надані ні пояснення, ні внутрішні нормативні документи з приводу того, чому розгляд спірного запиту вчинено іншою посадовою особою. З огляду на викладене, суд не має підстав зробити інший висновок, аніж висновок про те, що селищним головою не розглянуто запит ОСОБА_1 та не надано відповідь.". Так, апелянт зазначив, що до відповіді на запит позивача надавалася довіреність - підстави для представництва, по-друге резолюція селищного голови про доручення розгляду відповідного запиту позивача міститься на окремому листі, який долучається до документа, відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 р. № 1000/5. Між тим, вказав, що позивач не оскаржував питання відсутності резолюції чи доручення від селищного голови для працівника виконавчого комітету місцевої ради. Також, позивач не оскаржував відсутність відповіді на свій запит чи недостатність повноважень працівника виконавчого комітету розглядати за дорученням селищного голови відповідний запит. Окрім того, суд вказує про необхідність відповіді на адвокатський запит щодо гр. ОСОБА_1 . Необхідно зазначити, що запит про доступ до публічної інформації та адвокатський запит - це різні, за правовою підставою, документи. До того ж, ОСОБА_1 не є адвокатом. Зобов`язуючи Опішнянську селищну раду надати відповідь позивачу, суд постановив передчасне рішення, так як до Опішнянської селищної ради, як розпорядника інформації- позивач не звертався.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 29.10.2024 ОСОБА_1 надіслала на ім`я селищного голови Опішнянської селищної ради запит від 29.10.2024 №1.

У зазначеному запиті, посилаючись на статтю 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" № 2939 від 13.01.2011, позивач звернулась щодо надання інформації, а саме: повну інформацію в розгорнутому вигляді щодо актів приймання передачі, актів наданих послуг, актів взаємних розрахунків відповідно до договору, укладеного між Опішнянською селищною радою, в особі т.в.о. селищного голови Масюк Юлії Миколаївни та Приватним підприємством "ГЕОПРОЕКТ" від 14.12.2018 № 14-07 на виконання топографо геодезичних та картографічних робіт по складанню планів у масштабі 1:2000 за вищевказаними договорами, належним чином завірені копії вказаних договорів, копії топографічних планів/зйомок, а також належним чином завірені копії документів, які підтверджують повноваження т.в.о. селищного голови.

Листом від 30.10.2024 вих. №756 виконавчим комітетом Опішнянської селищної ради позивачу надано відповідь за підписом начальника юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради, якою фактично відмовлено у наданні запитуваної інформації, посилаючись те, що селищний голова хоча й входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування сільською, селищною, міською радою або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону і не може бути її розпорядником. Також відповідач зазначив, що згідно абзацу 2 пункту 2.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" від 29 вересня 2016 року визначене поняття "суб`єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших субєктів, зазначених у пункті 1 частини 1 статті 13 Закону. У зв`язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов`язки розпорядника інформації, у тому числі обов`язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (стаття 14, 15 Закону).

Позивач, вважаючи відмову відповідача надати запитувану інформацію протиправною, звернулася до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання протиправною бездіяльність Опішнянської селищної ради щодо ненадання відповіді на запит адвоката Ядак Катерини Василівни від 29.10.2024 та зобов`язання Опішнянської селищної ради надати ОСОБА_1 відповідь на адвокатський запит від 29.10.2024.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 34 Конституції України встановлено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

За змістом статті 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про інформацію", за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації", у силу статті 3 якого право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

У силу пункту 2 частини першої статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 19 цього ж Закону, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною першою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

А відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

За змістом частин першої - третьої статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 11 названого Закону, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Як визначеного частиною першою статті 12 згаданого Закону, сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

За змістом частини першої статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом цього спору є правомірність відмови у наданні публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 №1 про доступ до публічної інформації.

З аналізу наведених норм законів України "Про доступ до публічної інформації", "Про місцеве самоврядування в Україні" слідує, що доступ до публічної інформації може забезпечуватися шляхом надання розпорядником інформації, до яких належать і органи місцевого самоврядування, як суб`єкт владних повноважень, у встановлені законом строки інформації за відповідними запитами, зокрема, фізичних осіб.

Відповідно до Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів, ратифікованої Законом України від 20.05.2020 №631-IX "Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів", Україна взяла на себе відповідальність із виконання зобов`язань щодо забезпечення гарантій права кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, зокрема до публічної інформації, за вимогою, до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів (частина перша статті 2).

Приписи статті 5 Конвенції РЄ передбачають опрацювання запитів про доступ до офіційних документів. Зокрема згідно із частиною другою цієї статті запит про доступ до офіційного документу розглядається будь-яким державним органом, в розпорядженні якого знаходиться документ. Якщо державний орган не має у розпорядженні запитуваного офіційного документу або якщо він не уповноважений опрацьовувати цей запит, він повинен, коли це можливо, спрямувати запит чи заявника до компетентного державного органу.

Тож державний орган має розглянути запит по суті, якщо ця інформація у нього є.

Згідно з частиною першою статті 5 Конвенції РЄ державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції РЄ визначено форми доступу до офіційних документів: "У разі надання доступу до офіційного документу заявник має право обрати чи ознайомитися з оригіналом або копією, чи отримати копію цього документу в будь-якій доступній формі або форматі за своїм вибором, якщо тільки висловлене побажання не є невиправданим".

Отож розпорядник має не лише допомогти запитувачу ідентифікувати запитувану інформацію, а й активно співпрацювати з ним, тобто проявити очевидну готовність надати потрібну допомогу.

Йдеться про те, що розпорядник інформації повинен сумлінно, відповідально поставитись до виконання своїх обов`язків (принцип добросовісності), керуючись законами логіки, здоровим глуздом та загальними нормами моралі (принцип розсудливості).

Таким чином, розпорядник інформації повинен керуватися принципом добросовісності і розсудливості та не застосовувати формалістичний підхід до вирішення питання, а максимально сприяти (на вимогу) запитувачу, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, гарантованої Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Разом з тим, розпорядник інформації відповідно до статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Отже, якщо відповідач не володіє запитуваною інформацію, то відповідно до положень статті 22 Закону № 2939-VI він повинен або надати позивачу відповідь, зазначивши про це, або направити запит належному розпоряднику, у разі якщо розпоряднику інформації відомо або має бути відомо, хто нею володіє, з одночасним повідомленням про це запитувача.

В будь-якому з наведених випадків розпорядник інформації (належний чи неналежний) має обов`язок надати відповідь на запит чи повідомити запитувача у строк, передбачений Законом №2939-VI, а запитувач інформації має право на отримання такої відповіді чи повідомлення.

У правовідносинах, що склались у даній справі запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 №1 про отримання публічної інформації адресований голові Опішнянської селищної ради.

Однак, відповідь на цей запит надано начальником юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідь на запит розглянута не тим органом/посадовою особою, якому запит був адресований - неналежним суб`єктом.

Колегія суддів вказаний висновок суду першої інстанції вважає помилковим, через наступне.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 витребувано у Опішнянської селищної ради докази на підтвердження повноважень начальника юридичного відділу надавати відповідь на звернення заявника, а також Положення про юридичний відділ Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради.

На виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 відповідачем надано рішення Опішнянської селищної ради Полтавської області від 17 жовтня 2024 року 53 сесії VIII скликання "Про забезпечення доступу до публічної інформації у Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах", Порядок забезпечення доступу до публічної інформації, Розпорядження селищного голови Опішнянської селищної ради Полтавської області від 15.08.2024 №20-ОД "Про затвердження посадової інструкції начальника юридичного відділу Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Полтавської області", рішення Опішнянської селищної ради Полтавської області від 11 липня 2024 року 51 сесії VIII скликання "Про затвердження Положення про юридичний відділ Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради в новій редакції", Положення про юридичний відділ Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради в новій редакції, довіреність від 05.06.2024 №379 за підписом селищного голови Миколи Різника.

Так, пунктом 3 рішення Опішнянської селищної ради Полтавської області від 17 жовтня 2024 року 53 сесії VIII скликання "Про забезпечення доступу до публічної інформації у Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах" визначено юридичний відділ Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради відповідальним підрозділом з питань забезпечення доступу до інформації Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради.

Відповідно до підпункту 2.1.5 пункту 2.1 Посадової інструкції начальника юридичного відділу Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради, затверджної розпорядженням селищного голови від 15.08.2024 №20-ОД, начальник відділу відповідно до покладених завдань та функцій розглядає за дорученням селищного голови заяви, клопотання, скарги, пропозиції, запити від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, підприємств, установ та організацій, громадян з напряму діяльності відділу.

Підпунктом 2.1.7 пункту 2.1 Посадової інструкції начальника юридичного відділу Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради, затверджної розпорядженням селищного голови від 15.08.2024 №20-ОД, визначено, що начальник відділу відповідно до покладених завдань та функцій забезпечує доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Опішнянська селищна рада та/або виконавчий комітет Опішнянської селищної ради, а також своєчасно надає таку інформацію, її достовірність і повноту.

Відповідно до пункту 5 Порядку забезпечення доступу до публічної інформації в Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах, затвердженого рішенням Опішнянської селищної ради Полтавської області від 17 жовтня 2024 року 53 сесії VIII скликання, в Опішнянській селищній раді з метою координації й контролю роботи структурних підрозділів щодо надання доступу до публічної інформації, на підставі пункту 5 частини першої статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", визначити начальника юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради - як відповідальну особу з питань доступу до публічної інформації, яка зобов`язана виконувати вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації" у випадках, коли розпорядником інформації є Опішнянська селищна рада.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що начальник юридичного відділу Опішнянської селищної ради Кужим О.М. уповноважений на надання відповіді на запити про доступ до публічної інформації.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання протиправною бездіяльність Опішнянської селищної ради щодо ненадання відповіді на запит адвоката Ядак Катерини Василівни від 29.10.2024, оскільки відповідь позивачу надавалась за підписом начальника юридичного відділу Опішнянської селищної ради Кужиму О.М., проте остання не містила запитуваної інформації.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про протиправну відмову за підписом начальника юридичного відділу Опішнянської селищної ради Кужима О.М. у наданні відповіді на запит Ядак Катерини Василівни від 29.10.2024 вих. №1 з підстав того, що селищний голова хоча і входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування - сільською, селищною, міською радою або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією, та не є її розпорядником.

Твердження відповідача про те, що селищний голова не є розпорядником публічної інформації у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", що є підставою для відмови у наданні доступу громадянам до публічної інформації, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

За правилами п. 5 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані: мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації.

Як зазначалось вище, відповідно до пункту 5 Порядку забезпечення доступу до публічної інформації в Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах, в Опішнянській селищній раді з метою координації й контролю роботи структурних підрозділів щодо надання доступу до публічної інформації, на підставі пункту 5 частини першої статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", визначено відповідальною особою з питань доступу до публічної інформації саме начальника юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради.

Запит позивача зареєстрований Опішнянською селищною радою, що не заперечується відповідачем, відтак розгляд по суті та надання відповіді на запит Ядак К.В. про доступ до публічної інформації було доручено начальнику юридичного відділу Опішнянської селищної ради Кужиму О.М., який є уповноваженою особою на розгляд запитів на доступ до публічної інформації відповідно до Положення про юридичний відділ Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради, Порядку забезпечення доступу до публічної інформації в Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах, та приписів ч. 5 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, відмова відповідача у наданні належної публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 №1 не ґрунтується на вимогах закону та свідчить про порушення відповідачем приписів частини третьої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", статті 5 Конвенції Ради Європи.

Колегія суддів зазначає, що розпорядником запитуваної інформації є Опішнянська селищна рада, а особою, відповідальною за розгляд запитів на доступ до публічної інформації - начальник юридичного відділу Виконкому Опішнянської селищної ради в силу приписів ч. 5 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 Вих.№1 адресований Опішнянському селищному голові Різнику М.М., правомірно переданий для розгляду й надання відповіді начальнику юридичного відділу Виконкому Опішнянської селищної ради Кужиму О.М.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що для належного та ефективного способу захисту прав позивача, слід зобов`язати Опішнянську селищну раду розглянути запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 та надати відповідь.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. ч.1, 3, 6 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13.08.2020 у справі №440/3005/19 принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Як встановлено з матеріалів справи, за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір 968,96 грн. Окрім того, за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір 1453,44 грн.

Загалом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Крім того, представник позивача у позовній заяві просив відшкодувати ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн, на підтвердження понесення яких надала копію договору від 07.11.2024 №07.11.2024.

Стаття 134 КАС України установлює, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої - сьомої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України.

На обґрунтування заявлених позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи залучено копію договору про надання професійної правової допомоги від 07.11.2024 №07.11.2024, укладеного з адвокатом Борзовим Я.Е., яким передбачено надання адвокатом клієнту правничої допомоги шляхом підготовки, оформлення та подання до суду позовної заяви; гонорар визначений у фіксованій сумі та становить 2000,00 грн.

Апелянт не заперечував проти розміру витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, з клопотанням про зменшення їх розміру до суду апеляційної інстанції не звертався.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за можливе стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн, що є співмірним складності справи та підтверджено належними доказами, за рахунок бюджетних асигнувань Опішнянської селищної ради.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Опішнянської селищної ради - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 по справі № 440/13567/24 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Опішнянської селищної ради про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області щодо відмови у розгляді по суті запиту ОСОБА_1 від 29.10.2024 вих. №1.

Зобов`язати Опішнянську селищну раду розглянути запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 та надати відповідь.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Опішнянської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні сорок чотири копійки) грн та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова