Справа № 640/14477/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/14477/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Свергун І.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2020 у справі № 640/524/20 позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення п`ятої кадрової комісії від 05.12.2019 року № 10 про неуспішне проходження прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 року № 2086ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем постійної дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24.12.2019 року.

Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем постійної дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 355919 (триста п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн 15 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем постійної дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.

Відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора від 25.02.2021 № 170-ц наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2086ц про звільнення ОСОБА_1 з посади скасовано, поновлено ОСОБА_1 на посаді з 25.12.2019.

Вважаючи свої права порушеними внаслідок затримки відповідачем виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2020 у справі № 640/524/20 в частині негайного поновлення його на посаді, позивач звернувся до суду з позовом.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо непоновлення його на посаді відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2020 у справі № 640/524/20; стягнути з Офісу Генерального прокурора середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2020 у справі № 640/524/20 за період з 01.12.2020 по 24.02.2021 у розмірі 106596,5 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду м. Києва справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 справу прийнято до провадження, визначено, що розгляд справи буде продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.02.2025 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, де Офіс заперечує проти позовних вимог з огляду на таке.

Зокрема наразі скасовано рішення у справі № 640/524/20 про затримку виконання якого зазначено ОСОБА_1 у позові про стягнення з Офісу Генерального прокурора середнього заробітку. Трудовій у справі № 640/524/20 залишається ще не вирішеним та перебуває на новому розгляді у суді першої інстанції.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2020 змінено в мотивувальній та резолютивних частинах. Викладено абзаци четвертий, п`ятий, сьомий резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2020 в редакції, згідно з якою позивача поновлено в Генеральній прокуратурі України на посаді, з якої його було звільнено; стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 354391,60 грн.

Постановою Верховного Суду від 03.01.2025 в адміністративній справі № 640/524/20 вказані вище судові рішення скасовано, як незаконні, справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

До того ж, наразі служба позивача в органах прокуратури припинена на підставі наказу Генерального прокурора від 19.01.2022 № 39ц про звільнення ОСОБА_1 з вищевказаної посади прокурора відділу Генеральної прокуратури з 21.01.2022 на підставі рішення кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України від 20.12.2021 № 5.

Крім того, системний аналіз положень ст. ст. 21, 24 КЗпП України вказує на те, що працівник не може бути допущений до роботи без видання уповноваженою особою відповідного наказу, необхідною умовою (підставою) для видання якого є його письмова заява.

Також відповідач зазначає, що підставою для виплати незаконно звільненому працівнику зазначеного середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі. Водночас, при несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу, а саме з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, і до дня фактичного його виконання.

До Офісу Генерального прокурора 09.02.2021 надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про відкриття виконавчого провадження № 64350844 з виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2020. На виконання постанови державного виконавця та рішень судів наказом Генерального прокурора від 25.02.2021 № 170ц скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2086ц про звільнення ОСОБА_1 , поновлено його на посаді прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 25.12.2019.

Таким чином, після отримання зазначеної постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження Офісом Генерального прокурора рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2020 виконано на 11 робочий день.

Отже, Офісом Генерального прокурора рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді виконано повністю.

З огляду на викладене порушень вимог статті 236 КЗпП України в діях Офісу Генерального прокурора не вбачається, а відтак відсутні підстави для виплати позивачу середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення на роботі.

Також 12.02.2025 від позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач вважає додаткові пояснення відповідача необґрунтованими. Твердження представника відповідача про те, що необхідною умовою (підставою) для видання Генеральним прокурором наказу про поновлення позивача на попередній посаді є його письмова заява про підтвердження волевиявлення на продовження роботи, а обов`язок щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення його на рівнозначній посаді в Офісі Генерального прокурора у Генерального прокурора не виник, оскільки позивач не вживав заходів до примусового виконання рішення суду, не ґрунтується на вимогах закону. Згідно з правовою позицією Верховного Суду невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.

Позивач зазначає про безпідставність тверджень представника Офісу Генерального прокурора про неподання позивачем заяви на підставі статей 21, 24 КЗпП України, яка б свідчила про його бажання та волевиявлення бути поновленим на роботі, оскільки ці правові норми визначають правила поведінки особи у правовідносинах щодо укладення трудового договору, а не щодо поновлення на посаді на підставі ухвали суду.

Доводи представника відповідача про неможливість поновлення позивача на посаді на підставі рішення суду є безпідставними, оскільки негайне виконання рішення суду про поновлення особи на посаді у відносинах публічної служби не ставиться у залежність від будь-яких обставин, у тому числі від перебування особи на іншій службі або заняття нею адвокатською діяльністю.

Аналізуючи доводи представника відповідача про те, що постановою Верховного Суду від 03.01.2025 в адміністративній справі № 640/524/20 судові рішення щодо поновлення позивача на посаді скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду, на думку позивача, слід виходити з наступного.

По-перше, постановою Верховного Суду від 03.01.2025 позивачу не відмовлено у задоволенні позовних вимог, а лише справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, підготовче засідання у якому призначено вже на 17.02.2025, по-друге, враховуючи сталу та послідовну практику розгляду судами позовних заяв працівників органів прокуратури на рішення кадрових комісій щодо неуспішного проходження третього етапу атестації, можна констатувати, що у 100% такі позовні заяви було задоволено, а тому сам факт направлення судової справи на новий розгляд не свідчить про автоматичне скасування обов`язку відповідача про виплату позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, який виник ще 01.12.2020.

На підставі зазначеного позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 клопотання представника Офісу Генерального прокурора про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Київа від 30.11.2020 у справі № 640/524/20 позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення п`ятої кадрової комісії від 05.12.2019 року № 10 про неуспішне проходження прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 року № 2086ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем постійної дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24.12.2019 року.

Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем постійної дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 355919 (триста п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн 15 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем постійної дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року змінено в мотивувальній та резолютивних частинах.

Викладено абзаци четвертий, п`ятий, сьомий резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року в наступній редакції:

«Поновити ОСОБА_1 в Генеральній прокуратурі України на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем постійної дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора (01001, м. Київ, вул. Різницька, б. 13/15, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 354391,60 грн. (триста п`ятдесят чотири тисячі триста дев`яносто одна) грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 в Генеральній прокуратурі України на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (з місцем постійної дислокації у місті Києві) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.»

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року залишити без змін.

Відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора від 25.02.2021 № 170-ц наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2086ц про звільнення ОСОБА_1 з посади скасовано, поновлено ОСОБА_1 на посаді з 25.12.2019.

В подальшому постановою Верховного Суду від 03.01.2025 касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 640/524/20 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Київського окружного адміністративного суду.

На цей час справу не розглянуто.

Згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 07.02.2025 № 21-101зп середня заробітна плата ОСОБА_1 , яка обчислена виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню 24.12.2019, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», складає 32842,33 грн (із розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 1527,55 грн), у тому числі у жовтні 2019 року - 32842,24 грн, у листопаді 2019 року - 32842,24 грн.

За письмовими поясненнями відповідача від 09.04.2025 Офісом Генерального прокурора ОСОБА_1 заробітна плата/середній заробіток за період з 01.12.2020 по 24.02.2021 не виплачувався.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до частини другої цієї статті при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною восьмою статті 235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП).

У цьому контексті суд зауважує, що відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.10.2023 у справі №380/10648/21.

Наведеним спростовуються твердження представника відповідача щодо відсутності вини відповідача щодо затримки виконання рішення.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України, суду необхідно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Судом установлено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2020 у справі № 640/524/20 у частині поновлення позивача на посаді підлягало негайному виконанню, проте було виконане Офісом Генерального прокурора лише 25.02.2021, що підтверджується копією наказу від 25.02.2021 № 170-ц.

Отже, судом установлено, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо непоновлення ОСОБА_1 на посаді відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2020 у справі № 640/524/20.

Проте суд враховує, що на цей час рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2020 у справі № 640/524/20 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Отже, на цей час відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, яке стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що постановою Верховного Суду від 03.01.2025 позивачу не відмовлено у задоволенні позовних вимог, а лише справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, а також, що, враховуючи сталу та послідовну практику розгляду судами позовних заяв працівників органів прокуратури на рішення кадрових комісій щодо неуспішного проходження третього етапу атестації, можна констатувати, що у 100% такі позовні заяви було задоволено.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 90 КАС України жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Крім того, з прийняттям нового рішення між сторонами виникнуть нові правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на встановлені обставини суд не знаходить підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Свергун