Справа № 160/33413/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
18.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає в не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періодів її роботи, згідно трудової книжки від 03.11.1977 року: з 03.11.1977 року по 11.05.1978 року і з 11.10.1982 року по 16.05.1986 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до страхового стажу наступні періоди її роботи, згідно трудової книжки від 03.11.1977 року: з 03.11.1977 року по 11.05.1978 року і з 11.10.1982 року по 16.05.1986 року;
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 04.12.2024 року про призначення пенсії за віком, за ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV, відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком, за ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV, відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV, з 04.12.2024 року.
24.12.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
14.01.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №1803/25).
В обґрунтування відзиву представником відповідача-1 зазначено, що відповідно до п.2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки дата заповнення 03.11.1977, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: - не враховано період з 03.11.1977 по 11.05.1978 (запис №1-2), оскільки в графі 2 трудової книжки дата наказу на прийняття містить виправлення не завірено в установленому законом порядку. Пунктом 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників обумовлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження, заохочення виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу - не враховано період з 11.10.1982 по 16.05.1986, оскільки запис про припинення трудових відносин (звільнення) не містить підпису відповідальної особи. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії за віком та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж станом на 04.12.2024 ОСОБА_1 становить - 13 років 5 місяців 5 днів.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
04.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, в порядку ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.12.2024 №37 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Підставою такої відмови зазначено не зарахування відповідачем періодів роботи позивача з трудової книжки, у зв`язку з внесенням до неї записів з порушенням Інструкції № 58 від 29.07.1993 «Про порядок ведення трудових книжок працівників», оскільки в трудовій книжці є виправлення в прізвищі та відсутні підписи під записами про звільнення.

Відповідачем-2 в оскарженому рішенні зазначено, що до страхового стажу роботи заявника не зараховано періоди роботи з 03.11.1977 по 11.05.1978 (запис №1-2), оскільки в графі 2 трудової книжки дата наказу на прийняття містить виправлення не завірено в установленому законом порядку. Також, не зараховано періоди роботи з 11.10.1982 по 16.05.1986, оскільки запис про припинення трудових відносин (звільнення) не містить підпису відповідальної особи.

Також в оскарженому рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 13 років 5 місяців 5 днів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено судом в трудовій книжці позивача містяться наступні записи (далі мовою оригіналу):

- 03,11.1977 Березовский МККЗ зачислить в качестве визировщицы;

- 11.05.1978 уволилась с занимаемой должность по собственному желанию;

- 11.10.1982 принята обработчиком тушек птиц и кроликов в Новокаховский мясокомбинат;

- 31.05.1985 переведена рабочей в холодильный цех;

- 01.06.1985 переведена уборщицей в том же цеху;

- 16.05.1986 уволена по ст. 36 КЗоТ УССР (соглашение сторон).

Таким чином судом з трудової книжки позивача підтверджено наступні періоди роботи позивача: з 03.11.1977 по 11.05.1978 та з 11.10.1982 по 16.05.1986.

При цьому, суд вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів, що підтверджують такий стаж роботи.

Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачами при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Таким чином відповідачі протиправно не врахували означений період до страхового стажу позивача.

Таким чином суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 03.11.1977 по 11.05.1978 та з 11.10.1982 по 16.05.1986.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.12.2024 №37 вбачається, що позивач досягла віку 63 роки.

Також, зі змісту оскарженого рішення вбачається, що страховий стаж позивача становить 13 років 5 місяців 5 днів.

З урахуванням страхового стажу, зазначеного в оскарженому рішенні та встановленого судом та підтвердженого матеріалами справи періоди роботи позивача, страховий стаж становить 17 років 7 місяців 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Таким чином, частина 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» містить вимогу для призначення пенсії при досягненні 63 річного віку, наявність страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Як вже встановлено судом страховий стаж позивача становить 17 років 7 місяців 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Так, позивач має достатній страховий стаж станом на 2024 рік, передбачений ч. 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому позивач не досягла 65 річного віку.

Таким чином позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7; ), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) про визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії за №37 від 10.12.2024 року за ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає в не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періодів її роботи, згідно трудової книжки від 03.11.1977 року: з 03.11.1977 року по 11.05.1978 року і з 11.10.1982 року по 16.05.1986 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до страхового стажу наступні періоди її роботи, згідно трудової книжки від 03.11.1977 року: з 03.11.1977 року по 11.05.1978 року і з 11.10.1982 року по 16.05.1986 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 21.02.2025.

Суддя О.В. Царікова