Справа № 521/19194/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
Судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Єщенка О.В.
Оспорюючи правомірність та обґрунтованість стягнення, позивач вказував, що висновки митниці про переміщення позивачем валютних цінностей через митний кордон без письмового декларування не підтверджені належними і допустимими доказами. Наведені доводи позивачем пояснювались тим, що надана договірною стороною Румунією інформація підтверджує лише факт декларування грошових коштів, що ввозились на її територію, однак не доводить вчинення порушення митних правил під час перетину кордону України. Крім того, митницею не було забезпечено офіційний переклад інформації та матеріалів, одержаних від митних органів договірної сторони. Зазначене у сукупності, а також те, що позивач не був сповіщений про розгляд справи про порушення митних прав, чим був обмежений у праві на участь у справі та наданні пояснень, свідчить про повну необґрунтованість і неправомірність постанови митниці та наявність підстав для скасування рішення відповідача в судовому порядку.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд скасував постанову Одеської митниці у справі про порушення митних правил №0895/50000/24 від 31 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за частиною 1 статті 471 КАС України, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції встановив, що митницею не було дотримано вимоги статті 526 Митного кодексу України та розглянуто справу про порушення митних правил без участі позивача та за відсутності належних доказів про його повідомлення про розгляд справи. Суд першої інстанції визначив недоведеним висновок митниці про порушення позивачем митних правил, складений на підставі отриманої інформації і документів митних органів договірної сторони Румунії, адже такі (інформація і документи) не містять офіційного перекладу на державну українську мову.

З огляду на те, що наявні у справі докази не підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 471 Митного кодексу України, через їх недостатність та недопустимість, суд першої інстанції визначив, що оспорювана постанова митниці не відповідає критеріям обґрунтованості та правомірності, підлягає скасуванню в судовому порядку із закриттям у відношенні позивача справи про правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення без змін оспорюваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт щодо висновків суду першої інстанції про недостатність і недопустимість доказів вчинення позивачем порушення митних правил зазначав, що у розпорядженні митниці наявна інформація стосовно факту декларування позивачем при в`їзді на територію Румунії готівкових валютних коштів на суму понад 10000 євро. Апелянт стверджував на тому, що ці матеріали та інформація, у тому числі відповідна митна декларація про валютні цінності, одержані митницею в установленому законом порядку, містять необхідні реквізити та дані, що засвідчують факт недекларування позивачем суми валютних цінностей, що перевищує дозволену законодавством України суму для їх переміщення без письмового декларування, та вчинення ним порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 471 Митного кодексу України.

З огляду на те, що під час винесення оспорюваної постанови відповідач діяв з дотримання чинного законодавства, у тому числі забезпечив здійснення повідомлення позивача про розгляд справи та переклад отриманих від митних органів договірної держави матеріалів, апелянт наполягав на обґрунтованості адміністративного стягнення та відсутності підстав для задоволення позовної заяви.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року задоволено апеляційну скаргу Одеської митниці. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2025 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправною та скасування постанови від 31.10.2024 року у справі про порушення митних правил.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що митним органом дотримано обов`язкову умову для розгляду справи про адміністративне стягнення за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, оскільки митницею виконаний обов`язок сповіщення особи про розгляд справи у передбаченому порядку, визначеному статтею 494 МК України (протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним). Справа про порушення митних правил розглянута за відсутності особи, яка притягалася до відповідальності, з належним сповіщенням про дату, час та місце розгляду справи, тобто, з дотриманням вимог, встановлених статтею 498 МК України.

Апеляційний суд визначив, що матеріали справи про порушення митних правил стосовно позивача місять належні та допустимі докази факту правопорушення, передбачено частиною 1 статті 471 МК України. Апеляційний суд зазначив, що такими доказами є: відсутність заперечень позивача стосовно декларування та переміщення при в`їзді до Румунії 97000 Євро; подана позивачем митним органам Румунії декларація про декларування готівкових коштів в сумі 97000 Євро. Також, за висновком апеляційного суду, документи, що надійшли від митних органів Румунії з Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби разом з українським перекладом Міністерства фінансів Румунії Митної адміністрації Румунії Генерального директорату управління ризиками та митними розслідуваннями, містять належний необхідний переклад, а тому дані цих матеріалів є достовірними.

Частиною 3 статті 34 КАС України передбачено, що суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

З огляду на не згоду з висновками, викладеними в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року по справі №521/19194/24, зазначаю наступне.

Виходячи з дійсних обставин справи, 04.09.2024 головний державним інспектором оперативного відділу №4 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Одеської митниці у відношенні громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол №0895/50000/24 про порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 471 Митного кодексу України.

Згідно вказаного протоколу, громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не задекларував валютні цінності, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, а саме 87000 Євро, що за курсом НБУ станом на 27.03.2024 року становило 3714125,7 гривень.

Факт правопорушення митницею виявлений на підставі листа Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби від 15.08.2024 року №26-03/26-04/7/1842 (вх. №22829/4 від 16.08.2024 року) щодо отриманої відповіді митних органів Румунії на запит стосовно надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при вивезенні за межі митної території України готівкових валютних коштів у великих об`ємах громадянами, що прямували з України до Румунії через п/п «Орлівка-Ісакча» протягом 2023-2024 років. Згідно отриманої інформації, митним органам Румунії громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.03.2024 року задекларував 97000 Євро.

Згідно даних «електронного журналу пасажирського пункту пропуску» та «облік валютних цінностей» АСМО «Інспектор», 27.03.2024 року громадянин Сєран Аблязізов прослідував через митний кордон України з України в Румунію по каналу руху «зелений коридор» через п/п «Орлівка-Ісакча» м/п «Придунайський» Одеської митниці на транспортному засобі, не здійснивши у зазначену дату декларування валютних цінностей митному органу України.

Розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, Одеською митницею винесено постанову від 31.10.2024 року №0895/50000/24, якою громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 471 Митного кодексу України. Накладено на громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, що на день вчинення порушення становить 742825,14 гривень.

Слід враховувати, що 20.08.2024 року Одеською митницею оформлено лист за №7.10-4/20-04/10/15186, яким позивач повідомляється про необхідність прибуття до митниці з метою надання пояснень, а також прийняття участі у можливому складанні протоколів про порушення митних правил. Доказів надсилання вказаного повідомлення на адресу позивача матеріали справи не містять.

06.09.2024 року Одеською митницею оформлено лист за №7.10-4/20-04/10/16072, яким позивач повідомляється про складання у відношенні нього протоколу від 05.09.2024 року №0895/50000/24 та направлення примірника протоколу на адресу позивача. На підтвердження направлення вказаного примірника протоколу позивачеві митницею представлено Список №2 згрупованих відправлень «рекомендований лист» за 09.09.2024 року та відомості відстеження поштових пересилань з даними від 07.11.2024 року про невручення цього поштового відправлення адресату з причин «закінчення встановленого терміну зберігання».

Також, позивач не був присутнім під час розгляду справи про порушення митних правил. Примірник постанови від 31.10.2024 року №0895/50000/24 Одеська митниця направила позивачеві листом від 01.11.2024 року за №7.10-4/20-06/10/19254.

Відповідно до частини 3 статті 197 Митного кодексу України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Згідно статті 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» від

21.06.2018 року №2473-VIII та Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого Постановою Національного банку України від 02.01.2019 року №3, транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 2, 4, 5, 6 статті 366 Митного кодексу України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 471 Митного кодексу України недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

У Примітці до цієї статті Митного кодексу України визначено, що недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор").

Слід враховувати, що відповідно до частин 1, 2 статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 491 Митного кодексу України передбачено, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Згідно статті 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.

Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.

У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.

У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Частиною 1 статті 495 Митного кодексу України визначено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до частини 1 статті 497 Митного кодексу України у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники митних органів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Також, у статті 498 Митного кодексу України передбачено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

За правилами статей 524, 525 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням митного органу, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідно до статті 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд враховує, що позивач не був присутнім під час складання стосовно нього протоколу про порушення митних правил. Також, матеріали справи про порушення митних правил №0895/50000/24 не містять доказів фактичного направлення позивачеві повідомлення про необхідність прибуття у встановлені дату і час для складання протоколу про порушення митних правил.

Протокол про порушення митних правил від 05.09.2024 року №0895/50000/24 направлений митницею на адресу позивача рекомендованим листом 09.09.2024 року та не був вручений позивачеві.

Матеріали справи не містять доказів вручення позивачеві примірника протоколу, однак згідно даних відстеження поштових пересилань від 07.11.2024 року відповідне поштове відправлення не вручено адресату з причин «закінчення встановленого терміну зберігання».

Таким чином, на момент винесення оспорюваної постанови від 31.10.2024 року №0895/50000/24 у митниці були відсутні дані про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи. Також, на момент винесення оспорюваної постанови у розпорядженні митниці були відсутні відомості про не перебування позивача за наявною в митних органах адресою або ж місцем проживання чи фактичного перебування.

Інші відомості (докази) про сповіщення позивача про розгляд справи про правопорушення матеріали адміністративної справи не містять та відповідачем не представлено.

Наведені обставини свідчать про те, що на момент розгляду справи про порушення митних правил у розпорядженні митного органу були відсутні відомості про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи.

На моє переконання, не забезпеченням особи, яка притягується до відповідальності, правом на участь у провадженні у справі про порушення митних правил, ознайомлення з матеріалами справи, у тому числі правом на подання доказів, надання пояснень чи заперечень тощо, не досягається завдання провадження у справах про порушення митних правил стосовно всебічного, повного та об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення справи з дотриманням вимог закону, належного виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушень митних правил.

Стосовно доказів, врахованих митним органом в підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 471 Митного кодексу України, звертаю увагу на наступне.

Відповідно до статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Також, згідно частин 1, 3 статті 503 Митного кодексу України перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил.

Як перекладач може виступати посадова особа митного органу.

Виходячи з дійсних обставин справи, підставою для митного контролю став лист митного органу Румунії від 07.08.2024 року №29327 з додатком копій документів щодо декларування громадянином ОСОБА_4 готівкових коштів.

Перевіривши представлені матеріали, слід враховувати, що вказаний лист іноземного митного органу засвідчений неофіційним перекладом.

Також, переклад одержаної в межах взаємодії митних органів документації на державну мову не засвідчений особою, яка здійснила переклад цих документів.

У тому числі, згідно наявної в матеріалах справи митної декларації, оформленої у прикордонному пункті Румунії, переклад такої декларації проведений посадовою особою Одеської митниці. Разом з цим, наявні матеріали не містять даних про те, що особа, яка здійснила переклад митної декларації, володіє відповідною (румунською) мовою.

В контексті наведеного слід враховувати, що позивач заперечує вчинення ним порушення митних правил, тому відповідно до положень частини 2 статті 77 КАС України відповідач мав виконати свій обов`язок та довести правомірність оспорюваного рішення.

Однак, використані митницею під час виконання своїх функцій документи та інформація не містили офіційного змісту. Отже, зафіксований митницею факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 421 Митного кодексу України, не може вважатися достовірним.

Підсумовуючи, оскільки провадження у справі про порушення митних правил проведено не у відповідності до вимог митного законодавства, за відсутності позивача та даних про його належне повідомлення про розгляд справи про порушення митних правил, та факт вчинення позивачем правопорушення не підтверджений належними і допустимими доказами, вважаю правильним висновком суду першої інстанції про невідповідність оспорюваної постанови критерію правомірності і обґрунтованості та про наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Висловлюючи окрему думку стосовно постанови апеляційного суду у цій справі, також враховую, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі №521/11992/24 між такими самими сторонами та за таких же обставин, що й у даній справі, підтверджено неправомірність постанови митниці (від 29.04.2024 року №0221/50000/24), якою позивач був притягнутий до відповідальності за порушення частини 1 статті 471 Митного кодексу України (недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України).

У судовій справі №521/11992/24 апеляційний суд, зокрема, визначив, що обов`язковою умовою для розгляду справи про адміністративне стягнення за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є наявність даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Як у даній справі №521/19194/24 так і у справі №521/11992/24 на момент винесення у відношенні позивача постанови про порушення митних правил у розпорядженні митниці були відсутні відомості про сповіщення особи про розгляд справи про правопорушення, або ж про відсутність особи за задекларованою або ж іншою відомою митниці адресою стосовно місця проживання чи перебування особи.

Зокрема, апеляційним судом у справі №521/11992/24 встановлено, що листом Одеської митниці від 18.04.2014р. №7.10-4/20-06/10/7048 направлено позивачеві повідомлення про розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення 29.04.2024р. об 11.00год., яке повернулося до митниці 01.05.2024р. без вручення адресату, тобто після застосування до особи адміністративного стягнення постановою від 29.04.2024р.

З наведеного, апеляційний суд у справі №521/11992/24 виснував про не надання митницею до суду належних доказів ознайомлення або отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу або повідомлення станом на час прийняття спірної постанови від 29.04.2024р. №0221/50000/24 у справі про адміністративне правопорушення, що б свідчило про належне сповіщення особи про дату і місце розгляду справи про порушення митних правил.

Таким чином, колегія суддів у справі №521/11992/24 дійшла висновку про те, що справа про порушення митних правил була розглянута за відсутності особи, яка притягалася до відповідальності, без належного своєчасного вручення їй протоколу та сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, тобто, з порушенням вимог, встановлених ст.498 МК України, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 29.04.2024р. №0221/50000/24 є протиправною.

Слід враховувати, що постановою апеляційного суду у справі №521/11992/24 змінено рішення суду першої інстанції саме з підстав не врахування судом порушення митницею процедури розгляду відповідачем справи про порушення митних правил.

Також, як у даній справі №521/19194/24 так і у справі №521/11992/24 факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 471 Митного кодексу України, митниця підтверджувала інформацією та документами, зокрема, митною декларацією про валютні цінності, наданими договірною стороною митницею Румунії без «офіційного перекладу». Апеляційний суд у справі №521/11992/24 визначив правильним висновок суду першої інстанції щодо протиправності та недоведеності висновку митного органу про порушення позивачем митних правил, який ґрунтується лише з отриманої інформації на підставі листа митних органів Румунії, та не може бути підставою для складання протоколу про порушення митних правил, а тим паче розглядатися як доказ вини особи. Перевіривши представлені митницею докази, апеляційний суд у справі №521/11992/24 зазначив, що такі не підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 471 Митного кодексу України через їх недостатність та недопустимість.

Суддя О.В. Єщенко