Справа № 385/49/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 385/49/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 р. (суддя Панасюк І.) в адміністративній справі №385/49/25 за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в Кіровоградській області ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову № 102/1/1, прийняту 19.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою до позивача застосований штраф у сумі 17000 грн.

В обґрунтування позовної вимоги позивач вказував на те, що спірною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, за яке вже було застосовано стягнення іншою постановою № 102/1 від 21.10.2024, що свідчить про "подвійну" відповідальність. Також, позивач наполягав на відсутності обставини порушення, оскільки він є особою, яка має бронювання від призову на військову службу від Регіональної філії "Одеська залізниця", звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та документами про відстрочку, у прийнятті яких йому було відмовлено. На звернення позивача від 14.10.2024 про надання відстрочки у зв`язку з інвалідністю його батька, відповідач відповіді не надає. На думку позивача, спірна постанова складена з порушенням процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 268 КУпАП.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено з підстави його пред`явлення до неналежного відповідача.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, окрім доводів позовної заяви, зазначає про те, що суд першої інстанції був зобов`язаний залучити до участі у справі належного відповідача, а не відмовляти у задоволенні позову. Також, на переконання скаржника, суд порушив його право на справедливий суд, не забезпечивши можливість участі позивача при розгляді його справи.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову, вказуючи на те, що позивач був повідомлений про день, місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте не прибув за станом здоров`я, про що свідчить його підпис на повідомленні.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 25 березня 2025 р.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 від 19.12.2024 № 102/1/1 накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень (а.с. 17).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні адміністративного позову з тієї підстави, що він пред`явлений не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, повинен бути відповідний орган територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Під час розгляду даної справи позивачем відповідного клопотання чи згоди про залучення до участі у справі співвідповідача, або заміну первинного відповідача належним відповідачем до суду подано не було.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Спірною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 р. у справі №724/716/16-авказав на те, що використання законодавцем формулювань «від імені», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Однак, позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Колегія суддів, у свою чергу, вважає, що пред`явлення позову до посадової особи районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у справах з приводу оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення не може бути процесуальною підставою для відмови у задоволенні позову. За приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

При розгляді адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції приписи статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України не виконав, правові висновки Верховного Суду, сформульовані за результатами розгляду справ цієї категорії, не застосував, позов по суті не розглянув, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке, в силу положень статті 317 цього ж Кодексу, підлягає скасуванню.

Щодо суті позову.

Як зазначено вище, спірною постановою № 102/1/1 від 19.12.2024, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 201-1 КУпАП. Порушення, яке поставлено позивачу у провину, полягає у тому, що "він, будучи завчасно належним чином оповіщеним уповноваженими особами відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 26.08.2024, не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 у визначений час і дату, а саме - о 08.00 годині 27.08.2024, у встановлений 3-денний термін не повідомив про наявність поважних причин своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб, та в подальшому також не прибув на виклик у строк, що не перевищує 7 календарних днів, чим порушив вимоги п. 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та вій1ськову службу", під час особливого періоду" (а.с.17).

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Стаття 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зобов`язує громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Позивач наполягає на тому, що за це порушення він вже був підданий адміністративному стягненню постановою № 102/1 від 21.10.2024.

Разом з цим, рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2024 у справі №385/1614/24 зазначена постанова була скасована, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було направлено судом до ІНФОРМАЦІЯ_4 на новий розгляд (а.с.13-16).

Цим же рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 26.08.2024 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 08.00 год. 27.08.2024. Відповідно до листа РФ Одеська залізниця АТ "Укрзалізниця" з додатком № 1 від 24.09.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 є порушником правил військового обліку. Відповідно до витягу АІТС "Оберіг" ОСОБА_1 перебуває в розшуку з 25.09.2024.

Отже, обставина належного повідомлення ОСОБА_1 про необхідність його явки ІНФОРМАЦІЯ_5 на 08.00 год. 27.08.2024 є встановленою та ним не спростована. Підтвердженою є і обставина неявки ОСОБА_1 у визначений у повістці день і час.

ОСОБА_1 зв`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 14.10.2024. В цей же день щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення №102/1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Протокол містить відмітку про роз`яснення ОСОБА_1 положень статті 63 Конституції України та прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, а також місця, дати та часу розгляду справи. У визначений день ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився. Ці всі обставини, окрім доказів, наданих відповідачем (а.с.63-76), встановлені також і рішенням суду у справі №385/1614/24.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про порушення процедури розгляду адміністративної справи спростовані змістом протоколу. Документи, на які ОСОБА_1 посилається у заяві від 14.10.2024, не свідчать про наявність причин, які об`єктивно перешкоджали у явці його за повісткою 27.08.2024. Доводи позивача про відсутність відповіді на його заяву від 14.10.2024 про надання відстрочки знаходиться поза межами спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, є правомірною і скасуванню не підлягає. Оскаржене рішення суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку у зв`язку із порушенням норм процесуального права, які зазначені у мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 р. в адміністративній справі №385/49/25 - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №102/1/1 від 19 грудня 2024 р. - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 02 квітня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий