Справа № 466/8783/24
Суддя: Луців-Шумська Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/8783/24
Провадження № 2-а/466/19/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Луців Шумської Н.Л.

учасники справи

секретар Попенко І.І.

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Сьома І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

27.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №524 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 22.08.2024р. і закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 22.08.2024р. він особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік. Службова особа, відповідальна за прийом документів, після вивчення наданого мною тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 повідомила про необхідність звернутися в кабінет юристів ІНФОРМАЦІЯ_3 . Без жодних пояснень та спроб з`ясування обставин посадова особа (головний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 ) розпочала складення протоколу про адміністративне правопорушення. В зазначеному протоколі зокрема вказав, що 20.10.2020р. позивач, будучи знятим з військового обліку військовозобов`язаних не став протягом семи днів на військовий облік за новим місцем проживання без поважних причин. Такими діями «...порушив вимоги правил військового обліку, зокрема ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, підпункт 1 пункту 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 11.04.2024 р. №3633-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КупАП». Лише після того як протокол було складено, головний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_4 надав позивачу його для ознайомлення та можливості викладення пояснень. Такі пояснення були коротко викладені ним. Після складення протоколу службова особа відповідача на короткий час вийшла з кабінету та за кілька хвилин повернувся уже з примірником постанови № 524, копію якої було надано йому. Таким чином вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся лише формально, без його участі, і дуже швидко. Тому очевидно що посадова особа, яка підписала постанову про накладення на нього штрафу просто підписала її без вивчення суті справи.

Стосовно місця перебування на військовому обліку зазначає, що до листопада 2020 року він проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 ). Після переїзду разом з дружиною до квартири по АДРЕСА_4 від добросовісно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 20.11.2020р. його було знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 і в той же день він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 та написав заяву про взяття на військовий облік. Службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 не було проставлено відмітку про взяття його на військовий облік з невідомих йому причин.

Після набуття чинності відповідним законом він пройшов процедуру уточнення військово-облікових даних у Центрі надання адміністративних послуг (ЦНАП) Львівської міської ради, на підтвердження чого, 21.05.2024 р. йому було видано Витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів № 60877-21052024.

З цього приводу слід звернути увагу на примітку до ст.210 КУпАП яка зазначає наступне: «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.»

Після численних візитів до ІНФОРМАЦІЯ_7 мені також була видана довідка про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (як багатодітному батькові). В подальшому, бажаючи оформити належний військово-обліковий документ, з зазначенням права на відстрочку, він звернувся до службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 . Проте отримав інформацію, що він не перебуває на обліку в зазначеному органі. Взяти його на облік категорично відмовились з причини, що він на даний час має зареєстроване місце проживання в Шевченківському районі м. Львова. Посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_8 наполягала, що для взяття на військовий облік він повинен звернутись саме в ІНФОРМАЦІЯ_9 , однак письмову відмову у взятті на військовий облік - не видала. В той же день в ЦНАП м. Львова йому роз`яснили, що зареєструвати нове місце проживання він зможе лише при пред`явленні військово-облікового документа з відміткою про взяття на облік.

02 серпня 2024 р. ( в той самий день) він телефоном звернувся на Урядову гарячу лінію 15-45 та зареєстрував скаргу на неправомірну, на його думку, відмову ІНФОРМАЦІЯ_8 у взятті на військовий облік. Станом на даний час письмова відповідь на його скаргу ще не надійшла.

Зважаючи на гостру необхідність в даний час мати належним чином оформлений військово-обліковий документ та порадившись з родиною він повернувся проживати за офіційно зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ). Саме тому і прийшов до відповідача 22.08.2024р., де був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, просить ухвалити рішення, яким скасувати Постанову № 524 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 22.08.2024р. та справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29.08.2024 року адміністративний позов прийнято до розгляду та в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Відзиву на позов не подано.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 Сьома І.Б. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сьома І.Б., з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

22.08.2024 року головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 був складений протокол №524 про адміністративне порушення у відповідності до якого ОСОБА_1 , 1981р.н., прибув 22.08.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на облік військовозобов`язаних та уточнення військово-облікових даних. Водночас встановлено, що громадянин ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та 20.11.2020 будучи знятим з військового обліку військовозобов`язаних не став протягом семи днів на військовий облік військовозобов`язаних за новим місцем проживання (без поважних причин), чим порушив вимоги правил військового обліку, зокрема ст.37 Закону України «Про військовий облік і військову службу», п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487, підпункт 1 пункту 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 11.04.2024 №3633-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну, в особливий період, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.(а.с.8).

22.08.2024 року відносно ОСОБА_1 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №524, у якій вказано, що громадянин ОСОБА_1 , 1981р.н., прибув 22.08.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на облік військовозобов`язаних та уточнення військово-облікових даних. Водночас встановлено, що громадянин ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та 20.11.2020 будучи знятим з військового обліку військовозобов`язаних не став протягом семи днів на військовий облік військовозобов`язаних за новим місцем проживання (без поважних причин), чим порушив вимоги правил військового обліку, зокрема ст.37 Закону України «Про військовий облік і військову службу», п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487, підпункт 1 пункту 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 11.04.2024 №3633-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», вчинивши порушення законодавства про оборону, мобілізаційну, в особливий період. Тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Свою вину не визнає та вина підтверджується іншими доказами, а саме: витягом із системи АІТС «ОБЕРІГ», копією тимчасового посвідчення НОМЕР_3 , протоколом про адміністративне правопорушення №524 від 22.08.2024. До нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500 гривень.(а.с.7).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з абз.11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У відповідності до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Приписами ч.1 ст.210-1 КУпАП (в редакції на липень 2024 року) передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а частиною 3 цієї статті встановлена адміністративна відповідальність за в чинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. ч. 1, 3, 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Частиною 8 статті 38 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" (в редакції чинній станом на час зміни позивачем місця реєстрації) визначено, що військовозобов`язані та призовники у разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси, освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Стаття 37 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", передбачала обов`язок військовозобов`язаних та призовників після прибуття на нове місце проживання у семиденний строк стати на військовий облік. Частиною 4 статті визначено, що зняттю з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни, які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України на постійне або тимчасове проживання на строк більше трьох місяців (відрядження, навчання, відпустка, лікування тощо).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції чинній станом на день винесення оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та дату розгляду справи у суді) визначено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 цього Закону (у редакції чинній станом на день винесення оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та дату розгляду справи у суді) призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

Так, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У пункті 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому Постановою Кабінету міністрів України від 30.12.2022 №1487, закріплено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

- перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервісті

- особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;

- особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів".

Позивач, обґрунтовуючи протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності вказав, що він добросовісно ставився до питання свого військового обліку, зокрема оновив облікові дані, пізніше отримав довідку про відстрочку у ІНФОРМАЦІЯ_8 (по місцю фактичного проживання). В подальшому, ще до накладення на нього штрафу, а саме 02.08.2024 р. звертався на Урядову гарячу лінію 15-45 та зареєстрував скаргу на неправомірну, на його думку, відмову ІНФОРМАЦІЯ_8 у взятті на військовий облік. Відповідь на цю скаргу надійшла уже після того, як він був притягнений до відповідальності та звернувся до суду. Так у листі ІНФОРМАЦІЯ_10 якому було скерована для розгляду його скаргу від 03.09.2024 р. № 1159/9/9918 зазначено: що його звернення № ТИ-17621098, скероване для розгляду та надання відповіді до ІНФОРМАЦІЯ_8 . В подальшому в телефонному режимі працівники ІНФОРМАЦІЯ_11 повідомили позивачу, що для постановки його на військовий облік йому слід звернутися саме по місцю фактичного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_12 та СП, який і взяв позивача на облік 10.10.2024р.

Зазначені обставини, як вказує позивач, і з чим погоджується суд, підтверджують, що він вживав заходів до постановки на військовий облік ще до його притягнення до адміністративної відповідальності, а затримка у його постановці на облік відбулася з незалежних від нього причин.

Вирішуючи справу по суті, суд приймає до уваги і ту обставину, що ОСОБА_1 за направленням саме ІНФОРМАЦІЯ_13 від 25.11.2020 року в період з 07.12.2020 року по 12.01.2021 року проходив обстеження стану здоров`я, за результатами якого складено Акт №Л/З 343 віл 12.01.2021 року. Отже, ОСОБА_1 , будучи знятим з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 20.11.2020 року, уже 25.11.2020 року був скерований іншим РВК (а саме ІНФОРМАЦІЯ_13 ) для проходження обстеження стану здоров`я.

Дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 в межах 7 днів з часу зняття з військового обліку з ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_13 для постановки на військовий облік. Причини відсутності даних про взяття ОСОБА_1 на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_13 при накладенні адміністративного стягнення не встановлені. З наведеного, слід дійти висновку, що при накладенні на позивача адміністративного стягнення не було беззаперечними доказами підтверджено його винуватість у вчиненні правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Наявність вини особи вина є обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідачем було порушено вимоги щодо повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про дату, місце та час протоколу за 3 дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме протокол №524 складено 22.08.2024 року, проте розгляд справи призначено на 11 год 10 хвилин того ж дня 22.08.2024 року.

Тобто, розгляд справи відбувся за відсутності позивача, якого не було своєчасно сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів ч.1 ст.268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, час та місце, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року №05/7145/16-а та від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.».

Процедурні порушення, зокрема такі, як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

За таких обставин, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та наявності підстав для її скасування.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, постанова суперечить приписам Конституції України і КУпАП, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

За встановлених у справі обставин, а також відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.08.2024, у діях позивача не встановлено складу правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2,9,72,76,77,79,229,242,243,245,246,286 КАС України, ст.ст.247, 287,288, 289,293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №524 від 22.08.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 квітня 2025 р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська