Справа № 520/19185/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 р. Справа № 520/19185/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Ширант А.А., повний текст складено 02.01.25 по справі № 520/19185/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 56 від 27.05.2024 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період його роботи з 01.04.1996 по 31.03.2009 та з 01.04.2009 по 03.08.2016.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.04.2024 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.01.2025 задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 56 від 27.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період його роботи з 01.04.1996 по 31.03.2009 та з 01.04.2009 по 03.08.2016. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.04.2024 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року по справі № 520/19185/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.05.2024 звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно принципу екстериторіальності заяву та документи позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення № 56 від 27.05.2024 року про відмову у призначені пенсії на пільгових умовах. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону. Згідно вищевказаного рішення вік позивача на момент звернення 50 років 01 місяців 02 днів. Страховий стаж позивача становить 31 років 03 місяців 17 днів. Пільговий стаж по Списку №1 - 00 років 00 місяців 00 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: - до страхового стажу не зараховано та не взято до уваги періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.05.1995, оскільки титульна сторінка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 р. № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993р. за № 110, а саме: на титульній сторінці ПІБ заявника не відповідає даним паспорту. Стаж зараховано згідно наданих уточнюючих довідок. - до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 23.11.1995 року, згідно довідки №03-28/429 від 06.03.2024, яка видана КПХарківський метрополітен, оскільки довідка не відповідає вимогам по формі згідно додатку № 5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Постанова КМУ від 12.08.1993 року № 637), відсутнє посилання на професії згідно переліку списків пільгових робіт, накази про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, не вказано підставу видачі. Вказана довідка має два підписи працівників кадрів.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить апеляційну апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т. ч. копію апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.05.2024, ОСОБА_1 , після досягнення пенсійного віку 50 років, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 56 від 27.05.2024.

Відмову у призначенні пенсії відповідач обґрунтував тим, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком 1 виробництв, робіт, професій посад і показників після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. При цьому вік позивача становить 50 років, 1 місяць, 2 дні; страхових стаж становить 31 рік, 3 місяці, 17 днів, пільговий стаж по Списку 1 становить 00 років, 00 місяців, 00 днів. Також у рішенні зазначено, що за документами, які додані до заяви, до страхового стажу, не зараховано та не взято до уваги періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.05.1995, оскільки титульна сторінка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, а саме: на титульній сторінці ПІБ заявника не відповідає даним паспорту. Стаж зараховано згідно наданих уточнюючих довідок. А також до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 23.11.1995, згідно довідки №03-28/429 від 06.03.2024, яка видана КП «Харківський метрополітен», оскільки довідка не відповідає вимогам по формі згідно додатку № 5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Постанова КМУ від 12.08.1993 року № 637), відсутнє посилання на професії згідно переліку списків пільгових робіт, накази про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, не вказано підставу видачі. Вказана довідка має два підписи працівників кадрів.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 56 від 27.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , яке підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період його роботи з 01.04.1996 по 31.03.2009 та з 01.04.2009 по 03.08.2016 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.04.2024 року.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 року №773 внесені зміни і доповнення до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме підпункт "а" підрозділу 1 розділу XXI "Транспорт" після позиції 1200100а-12180 доповнено позицією 1200100а-14409 такого змісту: "1200100а-14409 Машиністи електропоїздів метрополітену".

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком пільгових умовах":

а) затверджені: Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

б) визнані такими, що втратили чинність: постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та постанова Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 №773.

До Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, позиція Машиністи електропоїздів метрополітену" не внесена.

Разом з тим, відповідно до рішення Національної служби посередництва і примирення від 11.07.2005 №05-07-05 "Про колективний трудовий спір між машиністами електропоїздів метрополітенів України та Кабінетом Міністрів України" Кабінету Міністрів України рекомендовано виконати пункт 1 рішення примирної комісії по вирішенню колективного трудового спору між машиністами електропоїздів метрополітенів України та Кабінетом Міністрів України від 10.02.2005: "1. Задовольнити вимогу машиністів електропоїздів метрополітенів України: "відновити професію машиніст електропоїздів метрополітену в Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36".

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2006 року №276 внесено зміни до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Підрозділ "Транспортні послуги" зазначеного Списку доповнено позицією - машиністи електропоїздів (метрополітену).

Окрім того, Міністерству транспорту та зв`язку разом з Міністерством охорони здоров`я запропоновано до 01.04.2006 розробити методику проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену), забезпечити проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену) державних підприємств "Дніпропетровський метрополітен" і "Харківський метрополітен", а разом з Київською міськдержадміністрацією - на комунальному підприємстві "Київській метрополітен" і подати Мінпраці та соціальної політики до 01.07.2006.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом №383 від 18.11.2005 року Міністерства праці та соціальної політики України, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до цієї постанови Кабінету Міністрів України професія машиніст електропоїзда метрополітену не входить до вказаного Списку.

Згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі по тексту Порядок № 383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Також, згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, колегія суддів зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 20.01.2021 у справі №311/2865/13-а.

За обставинами справи, при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, позивач надав відповідачеві пакет необхідних документів, в тому числі: трудову книжку НОМЕР_1 ; паспорт; РНОКПП; військовий квиток НОМЕР_2 ; довідку КП "Харківський метрополітен"№ 03-28/429 від 06.03.2024 щодо посад, які займав позивач; довідку КП "Харківський метрополітен" № 45-24/01-09 від 26.02.2024 щодо відсутності наказів про встановлення позивачу неповного робочого дня; довідку про перейменування КП "Харківський метрополітен"; довідку про навчання в технічній школі КП "Харківський метрополітен" в 1995 році; довідку про навчання в Професійно-технічному училище №23 за спеціальністю « Помічник машиніста тепловоза та електровоза»; наказ про атестацію робочих місць КП "Харківський метрополітен" від 24 листопада 1994 року; наказ про атестацію робочих місць КП "Харківський метрополітен" від 09 квітня 1997 року; наказ про атестацію робочих місць КП "Харківський метрополітен" від 07 грудня 1999 року; карту умов праці посади машиністу електропоїзда КП "Харківський метрополітен" станом на 1994 рік; карту умов праці посади машиністу електропоїзда КП "Харківський метрополітен" станом на 1999 рік; додаток до карти умов праці посади машиністу електропоїзда КП " Харківський метрополітен» станом на 2003 рік; карту умов праці посади машиністу електропоїзда КП " Харківський метрополітен" станом на 2008 рік.

Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 31 рік, 3 місяці, 17 днів, пільговий стаж по Списку 1 становить 00 років, 00 місяців, 00 днів. Вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи оцінку правомірності зазначеної підстави для відмови, колегія суддів враховує, що згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 30.05.1995, його дані містять відомості про роботу:

- 01.04.1996 позивач переведений на посаду машиніста електропоїзду метрополітену КП «Харківській метрополітен» 4 класу відповідно до наказу №96 від 28.03.1996р;

- 04.01.1999 позивачу присвоєно 3-й клас машиніста електропоїзду метрополітену;

- 01.01.2003 позивачу присвоєно 2-й клас машиніста електропоїзду метрополітену;

- 01.04.2009 позивач переведений на посаду машиніста електропотяга (при роботі на лінії) в одну особу 2 класу цеху експлуатації електродепо «Московське» служби рухомого складу відповідно до наказу № 244-ок від 27.03.2009 р;

- 17.12.2009 у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 р. № 997-р, рішення Харківської міської Ради від 30.09.2009 № 233/09, 21.12.2009 р державне підприємство «Харківський метрополітен» реорганізовано шляхом перетворення в комунальне підприємство «Харківський метрополітен».

- 01.03.2012 позивачу присвоєно 1 ( перший) клас кваліфікації машиніста електропоїзда ( метрополітену).

- 15.08.2012 позивач переміщений у службу електрорухомого складу відповідно до наказу № 343 від 09.08.2012.

Відповідні записи трудової книжки позивача не містять в собі перекреслень, виправлень, здійснені у послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис.

Періоди роботи позивача на посаді машиніста електропоїзда (метрополітену), крім трудової книжки, додатково підтверджуються довідкою Комунального підприємства "Харківський метрополітен" № 03-28/429 від 06.03.2024.

Крім того, за змістом спірного рішення відповідача № 56 від 27.05.2024 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.05.1995, оскільки титульна сторінка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, а саме: на титульній сторінці ПІБ заявника не відповідає даним паспорту. А також до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 23.11.1995, згідно довідки № 03-28/429 від 06.03.2024, яка видана КП «Харківський метрополітен», оскільки довідка не відповідає вимогам по формі згідно додатку № 5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Постанова КМУ від 12.08.1993 року № 637), відсутнє посилання на професії згідно переліку списків пільгових робіт, накази про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, не вказано підставу видачі. Вказана довідка має два підписи працівників кадрів.

Станом на дату заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 (далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Разом з тим, у силу пункту 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 2.12 Інструкції № 58 передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно із п. 2.4, 2.6, 2.9, 2.11, 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (в подальшому - Інструкція №58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 05.01.1993, у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки», за змістом пункту 4 якої відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З наведених вище норм права слідує, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи в його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Таким чином, недоліки заповнення трудової книжки, виявлені відповідачем щодо виправлення прізвища позивача на титульному аркуші трудової книжки не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Колегія суддів зазначає, що наявність неточностей заповнення в уточнюючій довідці про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи.

Крім того, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи надаються лише коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 року у справі № 307/3091/16-а.

Натомість, як вже встановлено, записи трудової книжки позивача містять назви посад, дати призначення позивача на дані посади, номери наказів, печатки юридичної особи, та всі необхідні реквізити для їх сприйняття.

Таким чином, вимога пенсійного органу надати уточнюючі довідки за умови наявності у трудовій книжці відомостей про зайнятість позивача є протиправною.

Крім того, на виконання п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці № 442, затвердженого Постановою КМУ від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442) КП «Харківський метрополітен» проводило атестації робочих місць машиністів електропоїздів метрополітену, що підтверджується наказами про атестацію робочих місць від 24.11.1994, від 09.04.1997, від 07.12.1999 року. За результатами атестацій робочих місць за умовами праці, проведених КП «Харківський метрополітен» машиністам електропоїздів метрополітену підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Також, як і до заяви про призначення пенсії, так і до матеріалів адміністративної справи позивачем долучено карти умов праці станом на 2003, 2008 рік.

Суд зазначає, що карта умов праці є одним із основних документів атестації робочих місць, складання якої передбачено пунктом 2.3 «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41.

Колегія суддів враховує, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 за №41.

Відповідно до п.4 цього Порядку та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

За правилами п.4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 за № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

З наведеного слідує, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до Роз`яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 за №205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Отже, атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Основна ж мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 у справі №352/547/16-а, від 10.07.2018 у справі №227/545/17 та від 10.06.2019 у справі №559/150/17. Таку ж правову позицію викладено й Великою Палатою Верховного Суду в аналогічній справі у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Щодо атестацій робочих місць, проведених КП «Харківський метрополітен», колегія суддів зазначає наступне.

Карта умов праці є одним із основних документів атестації робочих місць, складання якої передбачено пунктом 2.3 "Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці", затверджених Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 за №41.

Карта умов праці це документ, що узагальнює результати атестації робочих місць за умовами праці, яка оформлюється атестаційною комісією після проведення атестованою лабораторією гігієнічних досліджень.

Так, зокрема, встановлено, що станом на 2003, 2008 у КП "Харківський метрополітен" оформлені картки умов праці, у яких зафіксовано, що:

- станом на 2003 рік: по показникам робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці з постійною роботою у тунелі без природного освітлення, що відповідає показникам Списку №2, п.1. Зазначено, що діючі умови праці машиніста електропоїзду метрополітену - Список №1. Робоче місце має в наявності 1 фактор 1 ступеня, 1 фактор 2 ступеня, 1 фактор 3 ступеня. По показникам робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці з постійною роботою у тунелі без природного освітлення. За результатами атестації станом на 2003, позивачу надані пільги та компенсації, які надаються працівникам, що працюють в особливо шкідливих умовах праці, робота в яких дає право на призначення пенсії за Списком №1, а саме: надбавка за умови праці 16% та додаткові дні відпустки (7 днів) за кількість відпрацьованих днів за ОШУП-1 (особливо шкідливі умови праці за Списком №1).

- станом на 2008 рік: по показникам робоче машиніста електропоїзду (метрополітену) належить вважати з особливими, особливо шкідливими та важкими умовами праці, що відповідає показникам Списку №2, п.2. Зазначено, що діючі умови праці машиніста електропоїзду метрополітену - Список №1. Умови і характер праці відноситься до ІІІ класу 2 ступеня шкідливих та небезпечних умов праці, що вказує на невідповідність робочого місця вимогам "Гігієнічної класифікації праці…" №4137-86. По показникам робоче місце машиніста електропоїзду (метрополітену) належить вважати з особливими, особливо шкідливими та важкими умовами праці.

Таким чином, умови праці, в яких працював позивач, не змінювались з моменту проведення атестації у 1999 році, зокрема, умови і характер праці під час проведення атестацій, через що позивач весь час працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку №1.

Отже, період роботи позивача на посаді машиніста електропоїзда (метрополітену) підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 вересня 2020 року у справі №2040/6395/18, що в силу приписів ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Також, колегія суддів наголошує, що згідно з п.п.2 п.6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за №28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за №40/26485, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Отже, законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини.

Наведені висновки узгоджуються з правою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Водночас, слід звернути увагу, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст.3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Однак, матеріали даної справи не містять, а пенсійним органом в обґрунтування правомірності прийняття оспорюваного рішення не надано до суду доказів самостійного звернення до відповідних установ (у тому числі до КП «Харківський метрополітен») з метою отримання додаткових документів для підтвердження пільгового стажу позивача.

Натомість, в даному випадку пенсійним органом покладено тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав виключно на позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 56 від 27.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , а також зобов`язання відповідача зарахувати до стажу періоди роботи з 01.04.1996 по 31.03.2009 та з 01.04.2009 по 03.08.2016 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.04.2024 року.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.01.2025 по справі № 520/19185/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко