Справа № 480/9189/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2025 року Справа № 480/9189/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9189/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010 та з 01.01.2024 по 16.04.2024 згідно трудової книжки НОМЕР_1 виданої 29.07.1987;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06.2019 по 28.02.2024 згідно трудової книжки НОМЕР_1 виданої 29.07.1987 та довідки №34 від 28.02.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.04.2024.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Від ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив, в якому проти позовних вимог заперечує та повідомляє, що оскаржуваним рішенням до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1984 по 20.07.1987 відповідно до записів трудової книжки, оскільки не зазначено номер та дату видачі димплому. Також не зараховано період строкової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_2 від 03.11.1987, оскільки дата початку зарахування зазначена неповністю та має місце виправлення дати звільнення в запас.
Спірні періоди роботи з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06.2019 по 28.02.2024 під час звернення з заявою про призначення пенсії не було підтверджено у встановленому законом порядку шляхом надання уточнюючої довідки згідно з вимогами п. 20 Порядку № 637, оскільки видані довідки не відповідають додатку 5 Порядку № 637.(а.с.133-138)
ГУ ПФУ у Львівській області надає відзив (а.с. 148-153) та зазначає, що до заяви від 12.06.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах позивачем було долучено уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме довідку від 28.02.2024 № 35 за період роботи з 10.06.2010 по 20.06.2019. Та довідку від 28.02.2024 № 34 за період роботи з 15.12.2006 по 20.06.2019 та з 10.06.2010 по даний час.
Однак, дані періоди роботи не були враховані до пільгового стажу, оскільки в довідці від 28.02.2024 № 35 зазначено посилання на Список 2 розділ 10А, пункт 10А 335 Постанови № 461, якого взагалі не існує. У довідці від 28.02.2024 № 34 невірне посилання на Закон України, також відсутні посилання на розділ та пункт Постанови КМУ. Також, в довідках відсутня інформація про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати. На момент винесення рішення про відмову в призначення пенсії на пільгових умовах від 20.06.2024, в матеріалах електронної пенсійної справи позивача був відсутній "Акт про перевірку достовірності та обґрунтованості відомостей, поданих для призначення (перерахунку) пенсії" від 06.06.2024 № 1800-1002-1/4241, згідно якого було здійснено перевірку періодів роботи зазначених у довідках від 28.02.2024 № 34 та № 35.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву повідомляє, що до загального стажу роботи зараховані всі періоди згідно наданих документів. Трудова книжка не містить відомостей про пільговий характер роботи позивача, а саме: характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, роботаповний робочий день, атестація робочих місць та інші відомості, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Не враховано пільговий стаж роботи за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06.2019 по 31.07.2024 згідно довідки № 234 від 08.08.2024, оскільки має місце не вірне посилання на Закон України, відсутнє посилання на Постанову КМУ розділ та пункт. (а.с.161-162)
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 16.04.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області для призначення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
12.06.2024 повторно подає заяву до Пенсійного органу.
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №90 відмовлено в призначенні пенсії. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №34 від 28.02.2024 оскільки довідка не відповідає вимогам п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призлачення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого КМУ № 637 від 12.08.1993, зокрема має місце не вірне посилання на Закон України, розділ та пункт Постанови КМУ № 461. А в довідці №35 від 28.02.2024 зазначено посилання па Список №2 розділ 10А. пункт 10А 335, якого взагалі не існує. А також не надані довіреності на право підпису директора персоналу з соціальних питань. Для зарахування, необхідно доорормити довідки згідно зауважень.

20.08.2024 втретє надсилає заяву до ГУ ПФУ в Сумській області.

28.08.2024 рішенням про відмову у призначенні пенсії №89 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №90 відмовлено в призначенні пенсії. Не враховано пільговий стаж роботи за Стиском №2 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06,2019 по 31.07.2024 згідно довідки №234 від 08.08.2024, оскільки мас місце не вірне посилання на Закон України, відсутнє посилання на Постанову КМУ розділ та пункт.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідачів та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з належних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV).

За приписами ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявності трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Слід також зауважити, що підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 № 442 (далі - Порядок № 442), за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383), яким передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (п.3 Порядку №383).

В силу п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24.04.2024 №90, ГУ ПФУ у Львівській області від 20.06.2024 №90, якими відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд повідомляє наступне.

Суд зазначає, що рішення Пенсійного органу є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України. Акт індивідуальної дії вичерпує свою дію фактом його виконання.

У даному випадку позивач не оскаржував рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24.04.2024, а фактично погодився з ним, але повторно звернувся з новою заявою, тобто виникали нові правовідносини, в результаті чого ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення від 20.06.2024, яке також не було оскаржено позивачем, при цьому в обох цих рішенням досліджуються одні і ті самі документи та обставини.

У своїх рішеннях ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ у Львівській області не зараховують періоди навчання позивача та періоди роботи згідно наданих довідок. При цьому рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зараховано період навчання, а тому попередні рішення не мають значення та не впливають на його права в цій частині. З приводу не взяття до уваги довідок №34 та №35, суд зауважує, що у всіх рішеннях Пенсійного органу приймається відмова з одинакових підстав, тобто немає сенсу оскаржувати кожне рішення окремо.

Суд вважає, що оскарження позивачем рішень ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ у Львівській області є зайвим, оскільки саме останнє рішення (ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) породжує правові наслідки, оскільки по суті дублює два попередніх рішення.

З приводу визнання протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії 89 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.08.2024 №90 суд виходить з наступного.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.38-40) встановлено, що позивач з:

- 15.12.2006 переведений у тому ж цеху (автотранспортний цех) водієм автотранспортного засобу (автомобіля самоскида БілАЗ-7522 (27-30т) (на вивезені фосфогіпсу та залізного купоросу) по 1 класу (запис №15);

- 10.06.2010 переведений у воєнізованих газопожежний загін водієм автотранспортних засобів (автомобіля спеціального пожежного АЦ-40 на шасі ЗІЛ-130 (9.8т) (запис №17);

- 20.06.2019 переведений в автотранспортний цех (АТЦ) водієм автотранспортного засобу (автомобіля самоскида БілАЗ-7522 (27-30т) (на вивезені фосфогіпсу та залізного купоросу) по 1 класу (запис №20).

Згідно довідки №234 від 08.08.2024 вбачається, що позивач у період з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06.2019 по "теперішній час" тобто 31.07.2024 позивач працював водієм автотранспортного засобу (автомобіля самоскид БілАЗ-7522 (27-30т) БілАЗ-7540Б (27-30т) на вивезені фосфогіпсу та залізного купоросу) автомобільного цеха.

Відповідно до наказу-постанови №247/16 від 08.09.2006 про затвердження результатів атестації робочих місць ВАТ "Сумихімпром" вбачається, що у 21 розділі "Автомобільний цех" під №2 зазначена посада "водій автотранспортного засобу (автомобіля самоскида БілАЗ-7522 (27-30т) (на вивезені фосфогіпсу та залізного купоросу)". Однак у стовпчик не визначено, що ця посада віднесена до Списку №2, як і не зазначено посилання на розділ та пункт, наявний тільки код КП 8324.2. (а.с.58)

У наказі-постанові №208/10 від 22.07.2016 наявна інформація про посаду позивача у розділі 18 "Автомобільний цех" №2, яка на момент роботи позивача на цій посаді (з 20.06.2019) не атестовано по Списку №2 та не зазначено посилання на розділ та пункт, наявний тільки код КП 8324.2. (а.с.70)

Також, це підтверджено і наказом-постановою №246/10 від 21.07.2021 де містяться ті самі відомості, що і у попередніх наказах про результати атестації робочих місць (тобто посада не віднесена до Списку №2) (а.с.74)

Таким чином, суд робить висновок, що періоди роботи позивача з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06.2019 по 31.07.2024 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки дослідженими судом вищевказаними доказами не підтверджується, що посада позивача атестована по Списку №2.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.08.2024 №90 не підлягає скасуванню в цій частині та відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010 та з 01.01.2024 по 16.04.2024 згідно трудової книжки НОМЕР_1 виданої 29.07.1987, суд зазначає наступне.

Позивач з 10.06.2010 переведений у воєнізованих газопожежний загін водієм автотранспортних засобів (автомобіля спеціального пожежного АЦ-40 на шасі ЗІЛ-130 (9.8т) (запис №17).

Наказ-постанова №247/16 від 08.09.2006 про затвердження результатів атестації робочих місць ВАТ "Сумихімпром" передбачає, що посада "водій автомобіля спеціального пожежного АЦ-40 на шасі ЗІЛ-130 (9.8т)" відноситься до Списку №2, розділ ХА пункт 10А.3-3б. (а.с.59)

Згідно розрахунку стажу форми РС-право наданий ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позивачу зараховано період роботи з 01.01.2011 по 20.06.2019 по Списку №2. (а.с.32)

Однак у період з 10.06.2010 (дата переведення на посаду) по 31.12.2010 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправно не зараховує данний період та не обгрунтовує такі дії у своєму рішенні, при тому, що посада віднесена до Списку №2.

Водночас період з 01.01.2024 по 16.04.2024 (на день звернення з заявою), також не зарахований, ніяких доказів чи відмову у зарахуванні з цього приводу в рішенні не наводить. При цьому згідно записів з трудової книжни НОМЕР_1 позивач працює і на сьогоднішній день.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд визнає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про зарахування до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 10.06.2010 по 31.12.2010 та до страхового стажу з 01.01.2024 по 16.04.2024 згідно трудової книжки НОМЕР_1 виданої 29.07.1987 та прийняти відповідне рішення.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06.2019 по 28.02.2024 згідно трудової книжки НОМЕР_1 виданої 29.07.1987 та довідки №34 від 28.02.2024, суд повідомляє.

Згідно довідки №34 від 28.02.2024 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що у період з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06.2019 по 28.02.2024 ОСОБА_1 працював повний робочий день на ПАТ "СУМИХІМПРОМ" за професією "водій автотранспортного засобу (автомобіля самоскид БілАЗ-7522 (27-30т) БілАЗ-7540Б (27-30т) на вивезені фосфогіпсу та залізного купоросу) автомобільного цеха, що передбачено ст.114, пункт 8 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". (а.с.41)

Позивач стверджує, що професія позивача у даний період відноситься до Списку №2 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах.

У спірний період позивач працював на посадах водія автотранспортного засобу (автомобіля самоскид БілАЗ-7522 (27-30т) та БілАЗ-7540Б (27-30т) на вивезені фосфогіпсу та залізного купоросу) автомобільного цеха.

Як встановлено раніше наказом-постановою №247/16 від 08.09.2006, наказом-постановою №208/10 від 22.07.2016 та наказом-постановою №246/10 від 21.07.2021 не визначено, що посади позивача віднесені до Списку №2, як і не зазначено посилання на розділ та пункт, наявний тільки код КП 8324.2. (а.с.58)

Таким чином, суд робить висновок, що періоди роботи позивача з 15.12.2006 по 10.06.2010 та з 20.06.2019 по 28.02.2024 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2, а тому позовні вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню в цій частині.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.04.2024, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Таким чином з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від .06.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, суд вважає таким, що не відповідає способам судового захисту, закріпленим частиною першою статті 5 КАС України, та об`єкту порушеного права, у зв`язку з чим у задоволенні вказаної вимоги належить відмовити.

Також суд звертає увагу, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 року № 22-1, а тому з урахуванням скасування вище зазначеного рішення, саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повинно повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків даного судового рішення.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з настуного.

Відповідно до ст. 132 ч.ч 1, 3 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрат на професійну правничу допомогу віднесено до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги № 11/10 від 11.10.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер та квитанцію до прибуткового касового ордеру. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру гроші у такій сумі були отримані адвокатом від Литвиненко М.І. (а.с. 80-81).

Згідно з розділом 4 договору № 11/10 від 11.10.2024 вартість послуг адвоката становить 5000 грн.

Відповідно до п.1.2 розділу 1 "Предмет Договору" адвокат надає клієнту консультативні та юридичні послуги щодо захисту інтересів в Сумському окружному адміністративному суді, Сумському апеляційному суді, Другому апеляційному адміністративному суді та ГУ ПФУ в Сумській області.

Однак з наданих доказів неможливо встановити критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, значення справи для позивача.

Всупереч вказаним нормам доказів на підтвердження здійснення витрат за Договором про надання професійної правничої допомоги позивач не надала. За таких обставин, оскільки представником позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у суду немає підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, а також з огляду на зміст позовних вимог позивача та висновки суду стосовно наявності підстав для визначення належного способу відновлення порушення прав позивача, викладені у судовому рішенні, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 1211,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та частково скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.08.2024 №90.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про зарахування до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 10.06.2010 по 31.12.2010 та до страхового стажу з 01.01.2024 по 16.04.2024 згідно трудової книжки НОМЕР_1 виданої 29.07.1987 та прийняти відповідне рішення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094, ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко