Справа № 380/23763/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 рокусправа № 380/23763/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Клочко Н.С.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові в порядку загального позовного провадження у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2 (далі позивач 2) до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів ОСОБА_3 та на стороні відповідача Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» про визнання протиправною бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просять:

визнати протиправною бездіяльність щодо невчинення передбачених законом дій за наслідками розгляду заяви про реєстрацію народження дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Львів, Україна, в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства, та має генетичну спорідненість з батьком ОСОБА_1 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ;

зобов`язати розглянути заяву про реєстрацію народження дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Львів, Україна, в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства, та має генетичну спорідненість з батьком ОСОБА_1 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та провести реєстрацію народження дитини (хлопчика), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Львів.

В обґрунтування позову зазначає, що стаття 21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» містить вичерпний перелік підстав відмови у державній реєстрації актів цивільного стану. Такі підстави у спірних правовідносинах відсутні, продовжують позивачі, а тому державна реєстрації народження дитини повинна були бути здійснена у відповідності до положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні.

Відповідач, у відзиві зазначає, що оскільки народжена дитина має генетичну спорідненість лише з біологічним батьком, а законодавством України передбачено реєстрацію актів цивільного стану лише за наявності генетичної спорідненості з подружжям, в рамках Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, підписаного 28.05.2001 року, було скеровано прохання про надання правової допомоги до компетентних органів Чеської Республіки, щодо надання роз`яснення у процедурі сурогатного материнства. Відтак, відповідач вважає, що діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 27.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24 січня 2025 року ухвалою суду вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 11.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

11 вересня 2024 року позивачі звернулись до відповідача із заявою для проведення державної реєстрації народження дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Львові, в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства.

До заяви додано ксерокопії перекладів паспортів, ксерокопію документу про шлюб, ксерокопію заяви сурогатної матері, ксерокопію медичного висновку про народження, ксерокопію довідки про генетичну спорідненість, ксерокопію сертифікату та листа-повідомлення клініки.

Листом від 24.09.2024 за №275/32.29-03-97 відповідач повідомив позивача 1 про прийняття пакету документів та скерування у компетентні органи запитів, щодо надання інформації з факту видачі довідки про генетичну спорідненість батьків.

У листі від 30.10.2024 за №69/32.29-03-97 відповідач додатково повідомив, що згаданий запит скеровано Міністерством юстиції України до Міністерства юстиції Чеської Республіки.

Листом від 14.11.2024 за №290/32.29-03-97 відповідач повідомив адвоката позивачів про те, що оскільки згідно довідки про генетичну спорідненість батьків плід має генетичну спорідненість тільки з біологічним батьком (позивач 1), з метою недопущення порушень норм законодавства України, доцільним буде провести державну реєстрацію народження дитини компетентним органом Чеської Республіки.

Змістом спірних правовідносин є відповідність дій відповідача щодо державної реєстрації народження дитини критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі - КАС України).

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням та припиненням їхньої дії, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України № 2398-VI).

У відповідності до положень ч.1 ст.2 Закону України № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно із положеннями ч.1 ст.6 Закону України № 2398-VI, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, їх поновлюють та припиняють їхню дію; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України № 2398-VI діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації.

Частиною першої статті 9 цього ж Закону України передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Як передбачено ч.1 ст.13 Закону України № 2398-VI державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини, продовжується у цій статті, визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Абзацом першим частини другої цієї статті передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Згідно з ч.3 даної статті, державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

У державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо: 1) державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; 2) державна реєстрація повинна проводитися в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; 3) з проханням про державну реєстрацію звернулася недієздатна особа або особа, яка не має необхідних для цього повноважень (ч.1 ст.21 Закону України № 2398-VI).

Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження у визначені строки. Підстави відмови у державній реєстрації є вичерпні.

Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, затверджено Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (з наступними змінами та доповненнями, далі Правила №52/2).

Пунктом 11 глави 1 розділу ІІІ Правил №52/2 передбачено, що у разі народження дитини жінкою, якій в організм було перенесено ембріон людини, зачатий подружжям у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, державна реєстрація народження проводиться за заявою подружжя, яке дало згоду на таке перенесення. У цьому разі, продовжується у пункті, одночасно з документом, що підтверджує факт народження дитини цією жінкою, подається заява про її згоду на запис подружжя батьками дитини, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідченою, а також довідка про генетичну спорідненість батьків /матері чи батька/ з плодом. При цьому, також зазначається у пункті, в графі "Для відміток" актового запису про народження робиться один з таких записів: " ОСОБА_4 дитини, яка ідентифікована електронною системою охорони здоров`я за даними заяви про згоду на запис подружжя батьками дитини, є громадянка (прізвище, власне ім`я, по батькові)" або " ОСОБА_4 дитини згідно з медичним свідоцтвом про народження є громадянка (прізвище, власне ім`я, по батькові)", а також зазначаються найменування закладу (установи), що видав(ла) довідку, дата її видачі та номер, дані нотаріуса (прізвище та ініціали, нотаріальний округ чи державна нотаріальна контора), дата та за яким реєстровим номером засвідчено справжність підпису жінки на заяві про її згоду на запис подружжя батьками дитини.

Матеріалами справи підтверджується, що до заяви для проведення державної реєстрації народження дитини від 11.09.2024 було додано ксерокопії перекладів паспортів № НОМЕР_1 та №ЕК8298605 подружжя; ксерокопію документу про шлюб №133/1995; ксерокопію заяви сурогатної матері про її згоду на запис подружжя батьками дитини від 05.09.2024 року, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена; ксерокопію медичного висновку про народження №ККА5-АЕ25-5В9Т-М6К3 від 30.07.2024; ксерокопію довідки про генетичну спорідненість батька з плодом від 06.08.2024 №812/6; ксерокопію сертифікату та листа-повідомлення клініки від 06.08.2024 №812/6.

Відтак, позивачами було дотримано вимог, щодо подання документів, які передбачені чинним законодавством для державної реєстрації народження дитини.

Частиною 2 статті 21 Закону України № 2398-VI передбачено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен мотивувати відмову в державній реєстрації актів цивільного стану у зв`язку з наявністю однієї з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, у письмовій формі, а також зазначити порядок оскарження рішення про відмову відповідно до вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".

Зміст листа від 14.11.2024 за №290/32.29-03-97 вказує на те, що відповідач не проводив державну реєстрацію народження дитини оскільки така суперечить вимогам законодавства України, а саме положенням ст.123 Сімейного кодексу України, оскільки плід має генетичну спорідненість тільки з біологічним батьком.

Даючи правову оцінку таким мотивам суд врахував наступні норми чинного законодавства України.

Як передбачено частино 2 статті 123 Сімейного кодексу України, у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям (чоловіком та жінкою) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя.

Відповідно до частини сьомої статті 281 Цивільного кодексу України, статті 123 Сімейного кодексу України, підпункту 10 пункту 4 та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), з метою удосконалення медичної допомоги населенню при лікуванні безпліддя із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій, Міністерством охорони здоров`я України прийнято наказ від 09.09.2013 № 787, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 2 жовтня 2013 року за № 1697/24229, яким затверджено Порядок застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні (з наступними змінами та доповненнями, далі Порядок №787).

Як передбачено пунктом 1.1 Порядку №787, цей Порядок регулює відносини між пацієнтами (жінками, чоловіками) та закладами охорони здоров`я, які забезпечують застосування методик допоміжних репродуктивних технологій (далі - ЗОЗ), та визначає механізм та умови застосування методик допоміжних репродуктивних технологій.

У відповідності до п.1.5 Порядку №787, пацієнти мають право обирати ЗОЗ для проведення ДРТ (допоміжні репродуктивні технології).

Зміст пункту 6.6 Порядку №787 вказує на те, що сурогатне материнство є методом допоміжних репродуктивних технологій.

Пунктом 6.1 Порядку №787 передбачено, що необхідними умовами для проведення сурогатного (замінного) материнства (далі - СМ) є:

наявність медичних показань до СМ, передбачених пунктом 6.2 цього розділу;

документи, необхідні для проведення СМ, передбачені пунктами 6.10, 6.11 цього розділу;

подружжя (або один з майбутніх батьків), в інтересах якого здійснюється СМ, повинно (повинен) мати генетичний зв`язок з дитиною;

сурогатна мати не повинна мати безпосередній генетичний зв`язок з дитиною. Дозволяється виношування вагітності близькими родичами майбутніх батьків (мати, сестра, двоюрідна сестра тощо).

Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що одним із методів допоміжних репродуктивних технологій є сурогатне материнство, серед необхідних умов якого є генетичний зв`язок подружжя (або одного з майбутніх батьків), в інтересах якого здійснюється СМ, з дитиною.

Як наслідок, законодавством України, у тому числі ст.123 Сімейного кодексу України з урахуванням розкриття поняття допоміжних репродуктивних технологій у Порядку №787, передбачено сурогатне материнство при генетичній спорідненості тільки з біологічним батьком.

Ба більше, конструкція викладу пункту 11 глави 1 розділу ІІІ Правил №52/2 та Розділу VI Порядку №787 передбачають державну реєстрацію народження дитини за допомогою сурогатного материнства при генетичній спорідненості тільки з біологічним батьком.

Відтак, мотиви відповідача щодо не проведення державної реєстрації народження дитини, оскільки така суперечить вимогам законодавства України, спростовується наведеними нормами чинного законодавства.

Як наслідок, суд уважає, що нездійснення відповідачем державної реєстрації народження дитини не відповідає критеріям правомірності, передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправним.

Щодо похідних вимог спонукального характеру, то суд уважає, що такі підлягають задоволенню, з урахуванням обставин справи, зокрема довготривалого невиконання відповідачем повноважень, та з метою забезпечення відновлення прав позивачів.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ч.2 ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невчинення передбачених законом дій за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про реєстрацію народження дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Львів, Україна, в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства, та має генетичну спорідненість з батьком ОСОБА_1 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Зобов`язати Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: м.Львів, вул.Грушевського, 16, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) про реєстрацію народження дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Львів, Україна, в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства, та має генетичну спорідненість з батьком ОСОБА_1 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та провести реєстрацію народження дитини (хлопчика), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Львів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицького відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: м.Львів, вул.Грушевського, 16, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) по 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович