Справа № 160/3923/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2025 року Справа № 160/3923/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3923/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
06.02.2025 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради, у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради, яка полягала у ненаданні реєстраційного номера заяви від 04.02.2025;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради належним чином зареєструвати мою заяву від 04.02.2025;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради падати мені інформацію про реєстраційний номер моєї заяви від 04.02.2025 року.
Ухвалою суду від 11.02.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 11.02.2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- звернення позивача від 04.02.2025 року;
- відомості щодо реєстраціє/нереєстрації (підстави) такого звернення позивача;
- листи/рішення/роз`яснення здійснені на звернення позивача від 04.02.2025 року, разом із доказами направлення останніх на адресу позивача;
- усі наявні докази щодо суті спору.
25.03.2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву позивача. Долучені додаткові докази по справі.
28.03.2025 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив відповідача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 09.04.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 04.02.2025 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради із заявою про надання доступу до публічної інформації.
Вказує, що у своєму зверненні він також просив: 1. Зареєструвати заяву належним чином. 2. Повідомити реєстраційний номер заяви.
Того ж дня, 04.02.2025 року, позивач отримав повідомлення від УСЗН НМР, однак, зазначає, що у цьому повідомленні не було зазначено реєстраційного номеру його заяви, що є порушенням законодавства.
Позивач вказує, що досі, на дату подання цієї заяви, 06.02.2025 року, позивач не отримав повідомлення у якому зазначено реєстраційного номеру його заяви, що є порушенням законодавства.
Вважає, що дії УСЗН НМР є протиправними, оскільки порушують частину 3 статті 42 Закону України Про адміністративну процедуру, яка встановлює обов`язок реєстрації заяви з наданням відповідного реєстраційного номера.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
У обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає про те, що повністю заперечує проти позовних вимог та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а також вважає, що подання цього позову позивачем, є зловживанням процесуальними правами.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
З матеріалів справи вбачається, що 04.02.2025 року до Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради громадянином ОСОБА_1 з використанням мережі Інтернет, а саме засобами електронного зв`язку (надіслане на електронну адресу відповідача) надійшов електронний лист.
Слід вказати про те, що позивач звертаючись до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради із заявою про надання доступу до публічної інформації, у тому числі просив зареєструвати заяву належним чином та повідомити реєстраційний номер заяви.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач зазначає про те, шо 04.02.2025 року він отримав повідомлення від УСЗН НМР, однак у цьому повідомленні не було зазначено реєстраційного номеру його заяви, що є порушенням законодавства та відповідно порушенням його прав, що і стало підставою для звернення до суду із цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України Про доступ до публічної інформації визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.
Стаття 5 Закону України Про доступ до публічної інформації гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.
Згідно статті 3 Закону України Про доступ до публічної інформації право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Згідно із п.1 ч.3 ст.10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Положеннями статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Частина 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що закон зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У силу ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Частиною 6 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно із частиною 7 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:
1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;
2) дату надсилання або вручення повідомлення про відстрочку;
3) причини, у зв`язку з якими запит на інформацію не може бути задоволений у встановлений цим Законом строк;
4) строк, у який буде задоволено запит;
Згідно з ч.1 ст. 15 Закону № 393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 42 Закону України «Про адміністративну процедуру» встановлені вимоги до реєстрації заяви, зокрема, заява реєструється адміністративним органом в день її надходження, відмова в реєстрації заяви не допускається.
Відповідно до ч.3 ст. 42 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган у день надходження заяви на вимогу заявника або його представника видає (надсилає) йому письмове підтвердження реєстрації його заяви із зазначенням дати та номера реєстрації, крім випадків, якщо справа вирішується в момент подання заяви. Реєстрація заяви, поданої в електронній формі, підтверджується автоматично надісланим електронним повідомленням.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Також, слід вказати, що Інструкція з діловодства в управлінні соціального захисту населення Новомосковської міської ради, затвердженої наказом управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради від 15.01.2023р. № 38-ОД (далі - Інструкція) встановлює вимоги щодо документування управлінської діяльності та організації роботи з документами незалежно від способу фіксації та відтворення інформації в управлінні соціального захисту населення Новомосковської міської ради (далі - Управління), його структурних підрозділах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням.
Відповідно до п.127 Інструкції доставка документів до Управління здійснюється, як правило, з використанням засобів поштового зв`язку та електронною поштою, а також кур`єрською службою.
Відповідно до п.142 Інструкції реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації і полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою в Управлінні реєстраційно-контрольною карткою, якою фіксується факт створення, відправлення або одержання документа, шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних реквізитів про документ.
Відповідно до п.147 Інструкції реєстрація документів в Управлінні здійснюється у СЕДО ДОК ПРОФ, за допомогою якої формується єдина централізована база реєстраційних даних Управління, що забезпечує посадових осіб інформацією про всі документи Управління та їх місцезнаходження.
Реєстрація звернень громадян, запитів на інформацію, тощо ведеться окремо тією ж єдиною централізованою базою реєстраційних даних Управління СЕДО ДОК ПРОФ. Допускається ведення реєстрації запитів на інформацію у журналах.
Отже, встановлено, що розгляд звернень громадян в Управлінні соціального захисту населення Самарівської міської ради здійснюється у тому числі, відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" та Інструкції з діловодства в управлінні соціального захисту населення Новомосковської міської ради, затвердженої наказом управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради від 15.01.2023р. №38-ОД (далі - Інструкція).
Так, 04.02.2025 року до управління соціального захисту населення Самарівської міської ради громадянином ОСОБА_1 з використанням мережі Інтернет, а саме засобами електронного зв`язку (надіслане на електронну адресу відповідача) надійшов електронний лист, автоматично на вхідне повідомлення була надіслана автовідповідь з текстом у повідомленні про отримання вхідного листа.
Електронний лист мав тему, містив вкладення, а саме тіло листа, звернення громадянина ОСОБА_1 до керівника управління про надання інформації на підставі, зокрема, Закону України «Про доступ до публічної інформації».
З використанням програмного забезпечення ДОК ГІРОФ реєстратором було створено реєстраційно-моніторингова картка, внесено облікові дані про документ за встановленою формою, проскановано примірники та визначено Виконавця, після чого було здійснено автоматичне нанесення штрих-коду та/або QR-коду на його першу сторінку.
Таким чином, встановлено, що звернення позивача було зареєстровано вчасно, згідно вимог законодавства України.
Інших доказів матеріали справи не містять.
Доказів зворотнього матеріали справи не містять.
Так, згідно матеріалів справи, у своєму зверненні позивач просив надіслати відповідь у строки згідно Закону в електронному вигляді на вказану адресу електронної пошти.
Відповідачем були виконані вимоги заявлені Позивачем:
надана відповідь на запитувану інформацію, згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації»;
відповідь надана у строки визначені законодавством України;
відповідь надіслана на адресу електронної пошти, вказану позивачем.
Отже, звернення позивача містило вимогу щодо надсилання відповіді у строки згідно Закону в електронному вигляді на вказану адресу електронної пошти, що і було виконано відповідачем в межах компетенції та згідно норм чинного законодавства України.
Враховуючи наведене, не встановлено порушення прав позивача у вказаній частині.
Слід також вказати про те, що при отриманні управлінням соціального захисту населення Самарівської міської ради 04.02.2025 року засобами електронного зв`язку (надіслане на електронну адресу відповідача) електронного листа, автоматично на вхідне повідомлення була надіслана автовідповідь, з текстом у повідомленні, про отримання вхідного листа.
Встановлено про те, що вказане звернення позивача було у передбаченому Законом порядку, відповідачем автоматично зареєстровано, та відповіло якому присвоєно номер №19/0/23-25 від 05.02.2025 року, про що відповідачем було надано відповідні докази, які долучено до матеріалів справи, а отже посилання позивача на порушення його прав в цій частинні не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Також, слід вказати про те, що згідно із наданої позивачем копії знімка екрана монітора комп`ютера - відкритого повідомлення електронної пошти позивача, супроводжуючий текст містить прохання: «зареєструвати належним чином та повідомити реєстраційний номер», проте неможливо визначити до чого відноситься прохання, оскільки супроводжуючий текст до повідомлення не підлягає реєстрації.
Отже, слід вказати про те, що звернення позивача містило вимогу щодо надсилання відповіді у строки згідно Закону в електронному вигляді на вказану адресу електронної пошти, що і було виконано відповідачем в межах компетенції та згідно норм чинного законодавства України.
Положеннями статті 42 Закону України «Про адміністративну процедуру» визначено, що реєстрація заяви, поданої в електронній формі, підтверджується автоматично надісланим електронним повідомленням, що також було дотримано та виконано відповідачем, оскільки Позивач отримав автоматично повідомлення про отримання управлінням соціального захисту населення Самарівської міської ради вхідного листа.
Інших доказів на спростування наведеного матеріали справи не містять.
Отже, доказів на порушення прав позивача в оскаржуваній частині судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, без задоволення.
Щодо розподілу судових витрат.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 09.04.2025 року.

Суддя В.В. Ільков