Справа № 160/33798/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вважає необгрунтованим незастосування кратності під час розрахунку стажу роботи в протитуберкульозному закладі з 2004 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
28.01.2025 відповідачем до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому останні заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що за доданими документами до страхового стажу Позивача не зараховано період трудової діяльності з урахуванням вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.2004 по 23.06.2014, оскільки зарахування у подвійному розмірі після 01.01.2004 не передбачено законодавством.
10.02.2025 позивачем до суду направлено відповідь на відзив, в якому ОСОБА_1 наполягає на повному задоволенні позовних вимог та вказує, що доводи пенсійного органу є необґрунтованими.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , з 25 листопада 2014 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-ХІІ).
19.09.2024 позивачкою на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено письмове звернення з проханням надати інформацію щодо порядку призначення пенсії, її перерахунку відповідно до норм чинного законодавства та наявності підстав щодо збільшення пенсії.
Не погодившись з відмовою позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час звернення позивача із заявою).
Відповідно до норм ч.4. ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІУ визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Аналіз положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.
За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 за №909.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 з
- 01.08.2000 прийнята в міськтубдиспансер №2 на посаду медичною сестрою палатною по обслуговуванню туберкульозних хворих дитячого відділення (наказ №51к від 01.08.2000 року);
- 04.09.2021 року назву закладу змінено на Комунальний заклад «Міський протитуберкульозний диспансер №2»;
- 02.01.2002 відділення перейменовано в «дитяче відділення легеневого туберкульозу»;
- 02.04.2003 звільнена з роботи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України за переводом до міської лікарні №7;
- 08.04.2003 прийнята медсестрою палатною травматологічного періоду до Комунального закладу «Міська лікарня №7» м. Кривого Рогу по переводу з КЗ «Протитуберкульозний диспансер №2»;
- 06.10.2003 звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;
- 08.10.2003 прийнята в Комунальний заклад «міськтубдиспансер №2» на посаду медичною сестрою палатною по обслуговуванню туберкульозних хворих дитячого відділення (наказ №82к від 08.10.2003 року);
- 01.04.2005 переведена медичною сестрою процедурною по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу для дітей (наказ 38к від 01.04.2005);
- 21.05.2004 року Комунальний заклад «Міський протитуберкульозний диспансер №2» перейменовано в Обласний комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2»;
- 30.04.2009 переведена сестрою медичною стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4 (наказ 41к від 30.04.2009);
- 01.02.2010 переведена на постійну роботу сестрою медичною з процедур відділення легеневого туберкульозу №4 (наказ ба-к від 01.02.2010);
- 04.06.2010 проведена атестація робочих місць, згідно якої підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 (наказ №220 від 04.06.2010);
- 21.06.2011 проведена позачергова атестація робочих місць, згідно якої підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 (наказ №231 від 21.06.2011);
- 03.02.2012 Обласний комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» перейменований в Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» Дніпропетровської обласної ради;
- 01.04.2013 переведена сестрою медичною з процедур відділення легеневого туберкульозу №2 (наказ №82 від 28.03.2013);
- 23.06.2014 звільнена із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №37к від 23.06.2018).
Посилання відповідачів на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно зі статтею 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, суд відхиляє, з огляду на таке.
За змістом пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Згідно з пунктом 3 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Вимогами пункту 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Крім того, суд наголошує, що редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час і стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.
Водночас нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.
Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 11.12.2018 у справі №310/385/17, яка в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Суд наголошує, що колізія норм Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що стосується обрахунку стажу роботи в подвійному розмірі на певних посадах, не відповідає принципу правової визначеності, а судова практика не дає однозначної відповіді на питання, пов`язані із застосуванням цих правових норм.
У рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та і передбачуваності в його застосуванні.
З огляду на це, суд дійшов висновку, що позивач, який працював на такій посаді, що за положенням норми ст. 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» дає право на подвійний обрахунок стажу роботу, мав законні сподівання на певні пільги. Неврахування вказаної норми зводить нанівець такі очікування та позбавляє особу будь-яких пільг, які були запропоновані державою з огляду на характер роботи, пов`язаний з певним ризиком для здоров`я людини.
Позбавлення позивача такого права є для неї непередбачуваним, невиправданим втручанням в її майнові права, а тому воно порушено з боку відповідача та підлягає захисту.
З огляду на викладене, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем при розрахунку стажу позивача протиправно не зараховано до страхового стажу позивача у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 23.06.2014.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані представника позивачки, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, а також встановлених у справі обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1211,20 грн.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна