Справа № 460/492/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2025 року м. Рівне №460/492/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву Головного управління ДПС у Рівненській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), про стягнення податкового боргу у сумі 17040,00грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 17040,00грн. Відповідачем самостійно у встановлені законом терміни суми грошових зобов`язань у повному обсязі сплачені не були, надіслана податкова вимога не виконана, а тому податковий орган звернувся про стягнення податкового боргу в судовому порядку. За наведених обставин, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву подав. Заперечила проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що згідно ПК України податковий борг виникає у платника на підставі ППР або поданої декларації. Поряд з цим, вказала, що в позовній заяві позивач не посилається на жодне ППР або декларацію. Відповідач зауважила, що жодних ППР не отримувала і вони їй не надсилалися за місцем здійснення підприємницької діяльності, що задекларована за адресою АДРЕСА_1 . Щодо узгодженого самостійно податкового боргу згідно поданих декларацій, пояснила, що згідно пункту 36.1 статті 36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Строк подання річної декларації настає протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пп. 49.18.3 ПКУ). Отже строк подання декларації за 2024 рік ще не настав, тому визнавати позивачем податковий борг згідно ще не поданої, нею фінансової звітності є передчасним. Також зауважила, що сума податкового зобов`язання за 2024 рік по сплаті єдиного податку на даний час зменшилася, в зв`язку зі сплатою частини єдиного податку. З огляду на викладене, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

З`ясувавши всі обставини справи, необхідні для вирішення даного спору, дослідивши подані докази, суд враховує наступне.

Обставини справи:

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 02.01.2023 зареєстрована як фізична особа-підприємець (номер запису 000245111).

Заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 03.01.2023 №98 підтверджується, що відповідач є платником єдиного податку другої групи.

Матеріалами справи стверджується, що за відповідачем обліковується податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 17040,00грн (за період з січня 2024 року по грудень 2024 року), що підтверджується розрахунком виникнення боргу.

Дана заборгованість виникла на підставі самостійно визначених, але не сплачених податкових зобов`язань за заявою про застосування спрощеної системи оподаткування №98 від 03.01.2023.

Оскільки відповідач суму податкового боргу в добровільному порядку не сплатив, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Матеріалами справи підтверджується, що податкова вимога форми «Ф» про сплату боргу №0-1700 від 28.03.2024 була надіслана відповідачу на його податкову адресу.

За правилами пунктів 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до підпункту «е» пункту 176.1 статті 176 ПК України, платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Згідно даних КП ДСС вказана вимога форми «Ф» про сплату боргу №0-1700 від 28.03.2024 не оскаржувалася. Зворотного судом не встановлено та сторонами не доведено.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Стаття 67 Конституції України встановлює обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.2 цієї статті ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Щодо посилань відповідача на те, що строк подання декларації за 2024 рік ще не настав, тому визнавати позивачем податковий борг згідно ще не поданої, нею фінансової звітності є передчасним, а також щодо того, що сума податкового зобов`язання за 2024 рік по сплаті єдиного податку на даний час зменшилася, в зв`язку зі сплатою частини єдиного податку, суд зазначає таке.

Зменшення суми податкової заборгованості відповідача зі сплати єдиного податку відповідачем не підтверджено жодними доказами, а тому суд відхиляє такі доводи відповідача.

А щодо не подання відповідачем декларації за 2024 рік, суд зауважує на такому.

Як вже зазначалося вище, заборгованість виникла на підставі самостійно визначених, але не сплачених податкових зобов`язань за заявою про застосування спрощеної системи оподаткування №98 від 03.01.2023, а не декларацією за 2024 рік.

Згідно статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідач є платником єдиного податку другої групи, а тому в силу положень статті 295 ПК України мав сплачувати єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) кожного місяця, що ним протиправно зроблено не було.

Приписами п. 87.11 ст.87 ПК України визначено, що контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення податкового боргу платника податку фізичної особи.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Рівненській області обґрунтовані, документально підтверджені, узгоджуються з вимогами чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідного бюджету податковий борг в сумі 17040,00грн (сімнадцять тисяч сорок гривень, 00коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 квітня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Т.О. Комшелюк