Справа № 465/224/25
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/224/25
Провадження 2-а/465/120/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі судового засідання Безпяткової Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати та визнати протиправною постанову Управління патрульної поліції у Львівській області серії ЕНА №3781040 від 03.01.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.01.2025 року ОСОБА_1 рухалась по дорозі М06 Київ -ЧОП, 557 км на транспортному засобі KIA SORENО.

На вимогу інспектора Управління патрульної поліції у Львівський області зупинилась на правому узбіччі, першочергово позивач припускала, що зупинка транспортного засобу відбувається з метою перевірки документів водія та техпаспорту на транспортний засіб.

Проте інспектор патрульної поліції відразу вказав на те, що позивач начебто

перевищила швидкісний режим, встановлений у населених пунктах з посиланням на фіксацію правопорушення вимірювальним приладом TruCam.

Позивач наголошує суду на тому, що вказаний прилад не був зафіксований у

стаціонарний спосіб, а утримувався іншим інспектором патрульної поліції у руках, що таким чином не дає змоги використовувати працівником поліції вимірювач швидкості ТЗ у такому режимі.

В обґрунтування свого позову, позивачка посилається на те, що не вчиняла оскаржуване адміністративне правопорушення, а викладена в оскаржуваній постанові суть правопорушення є необґрунтованою жодним належним доказом та безпідставною.

Тому позивачка вважає Постанову серії ЕНА №3781040 від 03.01.2025 про

накладення адміністративного стягнення необґрунтованою та незаконною, та такою, яка підлягає скасуванню, оскільки не відображає дійсних обставин справи, винесена з порушенням чинного законодавства щодо її змісту та процедури, жодних доказів на підтвердження вини до матеріалів справи не долучено, зокрема фото або відео фіксація не проводилась належним чином з порушенням правил ПДР.

18.01.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що згідно постанови, позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Порушення полягає у тому, що позивачка 03 січня 2025 року о 12 год. 57 хв., керуючи автомобілем KIA SORENTO державний номерний знак НОМЕР_2 рухався по АД Київ-Чоп 557 км в населеному пункті Ков`ярі зі швидкістю 94 км/год при дозволених 50км/год, чим перевищив дозволений ліміт швидкості більше, ніж на 20 км/год, чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху (далі ПДР). Вимірювання швидкості здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCAM 20/20, серійний номер ТС008368.

Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачкою порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом зупинення транспортного засобу під керуванням позивача.

Позивач здійснила зупинку свого транспортного засобу та почала вести діалог з працівником поліції в особі інспектора поліції Коновал С.А. Дотримуючись ст. ст. 278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015, представилася, пояснила Позивачу причину зупинки та повідомила, що на неї буде винесена постанова за порушення швидкісного режиму в населеному пункті відповідно до ст.122 ч.1 КУпАП.

Лазерний вимірювач TRUCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 інформаційно- вказівний знак 5.70 «Зміна схеми руху». Позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знака.

Натомість, згідно ПДР України знак п. 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху» позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Отже, ПДР України містить вимогу щодо позначень місць контролю за швидкістю в режимі автоматичної відеофіксації порушень ПДР, та не містить обов`язкової вимоги щодо позначення місць контролю за швидкісним режимом в ручному режимі спеціальними дорожніми знаками.

Оскільки швидкість руху автомобіля KIA SORENTO державний номерний

знак НОМЕР_3 , працівником поліції зафіксовано пристроєм «TruCAM LTI 20/20», який використовувався не в автоматичному режимі, наявність чи відсутність дорожнього знаку 5.76 ПР України на відповідній ділянці дороги юридичного значення для вирішення спору не має.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого ДП «Укрметртестстандарт» сертифіката перевірки типу № UA.TR.001 241-18 Rev. 0 від 26 грудня 2018 року, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32378 від 12.11.2024 року.

Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачкою зафіксовано

на автомобільній дорозі Київ-Чоп сертифікованим приладом Trucam LTI 20/20 №ТС008368, що підтверджується відеофайлом, який долучаються до відзиву.

11.03.2025 року від позивачки через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких остання зазначає, що відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, напис населеного пункту на білому фоні позначає початок населеного пункту, в якому діють правила, що визначають порядок руху транспорту.

Згідно з нормами встановлення дорожніх знаків, знак із назвою населеного пункту повинен розміщуватися на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Однак, як підтверджується фотоматеріалами, в даному випадку забудова на цьому відрізку відсутня, а з обох боків траси знаходиться лише відкрита місцевість.

Далі по трасі, з правого боку, розташовані чотири будинки на відстані приблизно 30 метрів від дороги. Також встановлений дорожній знак на синьому фоні, що вказує на необхідність повороту праворуч для в`їзду до населеного пункту.

Водночас цей знак дозволяє збільшення швидкості, що підтверджує факт, що зазначена ділянка не є територією населеного пункту.

Приблизно через кілометр встановлено два дорожні знаки на межі адміністративних кордонів населених пунктів Солонка та Ков`ярі. Однак, по обидва боки траси відсутня будь-яка забудова, що ставить під сумнів правомірність віднесення цього відрізка до території населеного пункту.

Незважаючи на ці обставини, працівники поліції проводять фіксацію перевищення швидкості та притягують водіїв до адміністративної відповідальності, стверджуючи, що вся ділянка траси від знаку на синьому фоні і до межі Солонки та Ков`ярів є територією населеного пункту. Однак, відсутність забудови та наявність

суперечливих дорожніх знаків ставлять під сумнів правомірність такого твердження.

Крім того, на лівому боці траси аналогічні дорожні знаки відсутні, що є порушенням вимог Правил дорожнього руху. У разі, якщо перед водієм будуть рухатися великогабаритні транспортні засоби (наприклад, вантажівки чи автобуси), це може обмежити оглядовість та призвести до неможливості своєчасного виявлення дорожнього знака, що позначає межу населеного пункту.

Відповідно до класифікатора дорожніх знаків, знак на фото №2 відноситься до категорії 5.51. Це означає, що на вказаному відрізку дороги не діють обмеження

швидкості, встановлені для населених пунктів. Однак, працівники патрульної поліції цей факт до уваги не беруть та продовжують притягати водіїв до відповідальності, спираючись на неправильно встановлені знаки.

Крім того, слід зазначити, що населений пункт Ков`ярі та його забудова розташовані зліва від траси М06, а місце розташування поліцейського патруля знаходиться біля відгалуження траси, що веде до Липників. Це підтверджує факт, що ділянка дороги, де фіксуються порушення швидкості, не належить до території населеного пункту, а отже, обмеження швидкості на ній застосовуються неправомірно.

Також посилання Відповідача про те, що місцезнаходження усіх дорожніх знаків розміщенні на вебпорталі не знаходять свого підтвердження, оскільки перевіривши гіперпосилання, яке вказано Відповідачем, вказана сторінка в мережі Інтернет не відкривається, натомість вибиває посилку 404, що вказує на те, що такої веб-сторінки не існує.

До відзиву не долучені докази, що підтверджують відеофіксацію перевищення швидкості Позивачем, натомість долучені виключно відеозапис із нагрудної камери поліцейської, який зафіксував: виключно момент оформлення оскаржуваної постанови.

Також відповідач долучив скриншот номерного знаку автомобіля у дуже низькій якості, начебто на підтвердження фіксації перевищення швидкості. На переконання Позивача це зображення не може бути доказом перевищення швидкості та фіксації цього в реальному часі, оскільки воно не відображає того процесу, який описує відповідач у відзиві, а саме звукової фіксації перевищення швидкості в режимі відеофіксації, а також неможливо перевірити достовірність процесу формування самого знімку.

Відповідач долучає до позову сертифікат ЗВТ. Позивач скориставшись пошуком у Реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, не підтвердила наявності відомостей у цьому реєстрі сертифікату, який долучив відповідач, що вказує на протилежність доводів відповідача та здійснення фіксації неналежним не сертифікованим приладом.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність позовну вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути справу без його участі.

Згідно ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03 січня 2025 року о 13 год 00 хв інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Коновал С.А. було складено постанову серії ЕНА № 3781040 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у зв`язку із порушенням останньою ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно даної постанови вбачається, що 03.01.2025 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Kia Sorento з номерним знаком НОМЕР_2 в населеному пункті с. Ков`ярі, при дозволеній швидкості руху 50 км/год., рухалася зі швидкістю 94 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI20/20 ТС008368, чим порушила п. 12.4 ПДР порушення швид. режиму в населених пунктах.

Згідно ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3, 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і не законне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені частиною першою, другою і третьою статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30.06.1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Пунктом 1.9.Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52; (пункт 1.10ПДР). Дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах (підрозділ 5 розділу 33ПДР).

Згідно ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Таким чином, у ході розгляду даної справи необхідно встановити чи здійснювався позивачем рух на транспортному засобі зі швидкістю, що перевищує двадцять кілометрів на годину, та саме в межах населеного пункту.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом ТruСаm ТС008368 на якому номерний знак автомобіля WW-301-QS, та вказана швидкість 94 км/год, згідно показів приладу, дата 01/03/2025, час 12:57:11 та координати розташування автомобілю, швидкість якого вимірювалась на відстані 77.3м. від приладу. Також на фотознімку вказано А/Д М-06 Київ Чоп 557 км.

Судом також було досліджено відеофайл, який було надано стороною відповідача, проте з даного відео не можливо прослідкувати, де знаходиться автомобіль позивача, відсутня прив`язка до місцевості, зокрема, що це населений пункт.

Крім того в оскаржуваній постанові вказано, що позивач керувала ТЗ д.н.з. НОМЕР_2 , а також у відзиві на позовну заяву відповідачем вказано, що на відеофайлі чітко зафіксовані номерні знаки НОМЕР_2 , проте як вбачається із самого відеофайлу долученого відповідачем, так і з фотознімку ТЗ має номерний знак НОМЕР_4 .

Крім того, жодного доказу наявності дорожніх знаків 5.49, 5.50, 5.51, 5.52, в зоні дії яких перебував автомобіль позивача, суду не надано.

Суд враховуюче вищенаведене вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі доказів, які б свідчили про порушення водієм ОСОБА_1 п.п.12.4 Правил дорожнього руху.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Водночас, факт порушення особою вказаних Правил дорожнього руху, в оскаржуваній постанові відповідачем не доведено.

Згідно з ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, оскаржувана постанова від 03.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 605,20 грн, а тому оскільки її позов задоволено повністю, понесені нею судові витрати необхідно компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-79, 245, 246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3781040 від 03.01.2025.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області, місцезнаходження за адресою: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19, .

Суддя Мартьянова С.М.