Справа № 308/15358/23
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2025 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Мішко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом, який обґрунтовує тим, що 22 серпня 2023 року приблизно о 10.00 год. він рухався на вантажному автомобілі марки «ТАТА», д.р.н. НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі в межах населеного пункту м. Пречин, Перечинського району в Закарпатській області, безпосередньо після перетинання роз`їзду на залізничному переїзді по вул. Жовтнева в напрямку до с. Зарічево, був зупинений представниками прикордонної служби для перевірки документів.
Після того, як ним були пред`явлені представникам прикордонної служби всі затребувані документи для огляду і перевірки, до нього через деякий час (приблизно 5 хвилин потому) підійшов не представившись поліцейський (особа в поліцейський формі) та став вимагати, щоб позивач пред`явив технічний паспорт та страховий поліс на транспортний засіб. Перевіривши наданні документи поліцейський став вимагати, щоб позивач йому передав в руки водійське посвідчення та після виконання останнім його вимоги, заявив, що на позивача буде складено постанову за вчинення адміністративного правопорушення (без жодних пояснень, без роз`яснення прав позивача, без обґрунтування суті вчиненого адміністративного правопорушення, без ознайомлення з доказами вчинення якого-небудь адміністративного правопорушення) та відлучився до службового автомобіля, де власне й почав складати постанову за відсутності позивача.
Згодом позивач підійшов до поліцейського та зауважив, що маж намір ознайомитись з доказами по справі, надати пояснення по суті справи, які необхідно зафіксувати у протоколі про адміністративне правопорушення, а поліцейський, у свою чергу заявив, що протокол в даному випадку складатись не буде, а в постанові надання пояснень не передбачено.
Позивач не погоджується із обставинами викладеними в оскаржуваній постанові, оскільки, як стверджує, під час руху автомобіля був пристебнутий ременем безпеки, а після того як був зупинений працівниками прикордонної служби, з метою надання їм необхідних документів, змушений був відстебнути ремінь. Працівники поліції бачити цього не могли, оскільки підійшли до автомобіля через декілька хвилин після його зупинки.
Також позивач наголошує, що копія постанови яку йому було вручено складена таким чином, який унеможливлює ознайомитись із її змістом, тобто нечитабельна.
З урахуванням наведеного позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 268131 від 22.08.2023 року винесену відносно ОСОБА_1 , про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.
24.08.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач не визнає позовну заяву, вважає, що оскаржувана постанова складне на місці вчинення правопорушення відповідно до норм закону. Дані правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних засобів, як це передбачено згідно наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкціх із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів». Однак, у відповідності до п. 1 ч. 3 розділу VIII вище зазначеної Інструкції строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА 30 діб», та у зв`язку із наявною технічною можливістю, строк збереження відеозаписів із нагрудних відео реєстраторів є обмеженим. Також посилається на те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі.
Процесуальні рішення по справі.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків.
Ухвалою судді від 19.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.
Ухвалою суду від 27.12.2023 року, у зв`язку із поганою якістю примірника оскаржуваної постанови, який вручено позивачеві, було витребувано від відповідача оригінал такої постанови, або її копії належної якості.
12.01.2024 року від відповідача надійшла відповідь на ухвалу суду від 27.12.2023 року, в якій зазначено, що витребовувані документи не можуть бути надані суду, оскільки оригінал постанови було направлено для примусового виконання до Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
02.02.2024 року від позивача до суду надійшло клопотання про приєднання письмових доказів, а саме належної якості копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 268131 від 22.08.2023 року.
Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.
В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2023 року відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 268131. За даними постанови, позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень за те, що він 22.08.2023 року о 10 год. 30 хв. в м. Перечин, по вул. Ужанська, керуючи транспортним засобом «ТАТА» р.н.з. НОМЕР_1 , був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР України.
Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.
Щодо доводів позивача про не складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Таким чином, підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у даному випадку законом не передбачено.
Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
За змістом ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі
Так, в оскаржуваній постанові в п. 7 зазначено, що до постанови додається відеозапис.
Разом з цим, такий відеозапис до матеріалів справи на спростування доводів позивача відповідачем до долучено.
При цьому суд констатує, що жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та спростування доводів позивача, відповідачем не надано.
Таким чином, суд приходить до переконання, що інспектор поліції Кирлик Ю.В., у порушення вимог ст. 280 КУпАП не вжив заходів для з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Отже, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 268131 від 22.08.2023 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням наведеного вище з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 536,80 грн. на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 122, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову інспектора СРПП відділення поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 22 серпня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 268131 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а провадження по справі закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул