Справа № 160/28603/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
за участі секретаря судового засідання Буснюк В.В.
представника позивача Жури Н.В.
відповідача ОСОБА_1
представника третьої особи Гейка В.І.
28.10.2024 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою в якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігоря Валерійовича у виконавчому провадженні №75692938 щодо порушення порядку опису, арешту та оцінки майна і передачі його на реалізацію, а саме: визнати протиправною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 29.08.2024 року; визнати протиправною та скасувати постанову від 10.09.2024 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо визначення вартості домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , яка здійснена на підставі звіту №1109.1/24 про оцінку вартості майна; недійсною оцінку та скасувати звіт №1109.1/24 від 11.09.2024 року про оцінку вартості майна; визнати протиправними дії приватного виконавця щодо формування заявки на реалізацію арештованого майна та скасувати вказану заявку.
В обґрунтування позову зазначено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігоря Валерійовича перебуває виконавче провадження №75692938. 29.08.2024 року приватним виконавцем здійснено виконавчі дії з опису та арешту майна боржника, про що складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та визначено позивача відповідальним зберігачем майна. Однак відповідачем вказану постанову складено з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки опис частини майна здійснено за відмінною адресою від належного будинку майна, не здійснено передачу майна на зберігання під розписку, не дотримано забезпечення збереження майна та попередження зберігача про матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження чи підміну описаного майна та копію постанови не направлено сторонам виконавчого провадження. Також вказує, що експертна оцінка нерухомого майна у ВП №75692938, яка була проведена, не є об`єктивною, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював, зокрема внутрішнього особистого огляду нерухомого майна, не здійснив ідентифікацію об`єкта оцінки та спирався на завідомо не правдиві вихідні дані, які надані замовником, що могло призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною, а тому звіт про оцінку вартості майна є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 року позовну заяву було залишено без руху, та надано позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків зазначених в ній.
Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати разом з відзивом на позов належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №75692938.
05.12.2024 року до суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що в діях приватного виконавця відсутні порушення норм чинного законодавства в частині винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, оцінки майна та формування заявки на реалізацію арештованого майна, а тому доводи позивача є безпідставними.
Заперечуючи проти позовної заяви, Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігорем Валерійовичем подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідач зазначає, що 29.08.2024 приватним виконавцем здійснено опис та арешт нерухомого майна боржника, про що складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Вказує, що позивач не приймала участі в проведенні виконавчої дії з опису та арешту майна боржника, а тому 31.08.2024 року примірник вказаної постанови відповідачем було направлено на адресу боржника: АДРЕСА_1 , яка зазначена у виконавчому документі. Проте у зв`язку з відмовою адресата (позивача) отримувати зазначене поштове відправлення, воно було повернуто приватному виконавцю. Також під час підготовки звіту про оцінку майна суб`єкт господарювання встановив всі економічно-планувальні характеристики майна, місце розташування оцінюваного домоволодіння, підібрав аналоги, які мають схожу площу з об`єктом оцінки та розташовані у подібному районі міста. 13.09.2024 року рекомендованим поштовим відправленням було направлено боржнику повідомлення про результати визначення вартості майна, у зв`язку з відмовою позивача отримувати зазначене поштове відправлення, його було повернуто відправнику. Вказує, що доводи про порушення діями відповідача щодо проведення оцінки в межах виконавчого провадження, заниження вартості майна, визначеної в звіті є припущенням позивача та не доведено належними доказами. Також стверджує, що Порядок реалізації арештованого майна не містить вимог про долучення до матеріалів виконавчого провадження заявки на реалізацію арештованого майна, оскільки заявка формується в особистому кабінеті приватного виконавця.
17.12.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
18.12.2024 року на адресу суду від третьої особи надійшли заперечення на додаткові пояснення у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 року позов ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігоря Валерійовича, третя особа: Єль ОСОБА_4 , суб`єкт оціночної діяльності Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, в частині визнання протиправною та скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №75692938 від 10.09.2024 року залишено без розгляду.
В судовому засіданні 14.04.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
В судовому засіданні 14.04.2025 року відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні 14.04.2025 року представник третьої особи заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
02.08.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Дашком Ігорем Валерійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75692938 з виконання виконавчого напису № 1020 від 01.08.2024 року.
06.08.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігорем Валерійовичем прийнято постанову про арешт майна боржника ВП №75692938.
29.08.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Дашком Ігорем Валерійовичем прийнято постанову ВП №75692938 про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме домоволодіння та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
10.09.2024 року приватним виконавцем, згідно зі статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 .
За результатами проведеної оцінки майна складено звіт № 1109.1/24 від 11.09.2024 року в якому об`єктом оцінки домоволодіння (житловий будинок загальною площею 158,4 кв.м., житловою площею 94,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,04 га), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , згідно висновку якого, ринкова вартість майна становить 5 994 000 грн. без урахування ПДВ.
10.10.2024 року приватним виконавцем, прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.
Позивач вважаючи неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігоря Валерійовича щодо порушення порядку опису, арешту та оцінки майна і передачі його на реалізацію, визначення вартості домоволодіння та земельної ділянки, формування заявки на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні №75692938, протиправною постанову про опис та арешт майна (коштів), звернулась до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».
Так, в розумінні статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Так, за змістом частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно абзацу 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
За правилами частин 1,2, статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Частиною 5 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, зокрема: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріал стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису).
Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
Згідно частини 1 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).
Пунктом 10 Розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, встановлено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані, зокрема: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; -зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.
Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Згідно пунктів 12-13 Розділу VІІІ Інструкції зазначено, якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

Якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

З огляду на зміст статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" та пунктів 10, 12-13 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, чинне законодавство України встановлює вручення такої постанови під підпис боржника лише у випадку, коли він був присутній під час опису та арешту майна.

Так судом встановлено, що 29.08.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Дашком Ігорем Валерійовичем прийнято постанову ВП №75692938 про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме домоволодіння, загальною площею 158,4 кв.м., житловою площею 94,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1 та земельну ділянку, площею 0,04 га, кадастровий номер::03:267:0064, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

20.12.2024 року в судовому засіданні досліджено докази поштового відправлення та встановлено, що 31.08.2024 року, трекінг конверту №580, вказану постанову із супровідним листом було направлено на адресу позивача, проте поштове повідомлення повернулось на адресу відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, досліджений судом трекінг відправлень АТ «Укрпошта» містить наступні відомості: « 15.09.2024 повернення відправнику за відмовою адресата».

Таким чином, враховуючи досліджені докази відправлення відповідачем постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 29.08.2024 року, суд відхиляє твердження позивача в частині не направлення сторонам виконавчого провадження оскаржуваної постанови.

Також суд не бере до уваги твердження позивача про те, що оскаржувана постанова складена приватним виконавцем без повідомлення боржника та без доступу до внутрішніх приміщень будівлі, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не містить норми щодо обов`язкового повідомлення боржника про проведення опису майна, лише містить загальне правило про право боржника на участь у проведенні виконавчих дій.

При цьому відсутність боржника при проведені опису майна не може бути перешкодою для проведення такого опису.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 року у справі № 904/1069/18.

Таким чином вищезазначені доводи позивача не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також, не може бути такою підставою і допущена описка в початковій літері назви вулиці.

При цьому, судом враховується і та обставина, що відповідно оскаржуваної постанови, описаний об`єкт було передано на відповідальне зберігання саме позивачу, отже відсутні підстави вважати, що права позивача було порушено.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд доходить до висновку, що дії щодо прийняття та постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігоря Валерійовича у виконавчому провадженні №75692938 про опис та арешт майна (коштів) боржника від 29.08.2024 року є правомірною та відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо дій приватного виконавця в частині визначення вартості домоволодіння та земельної ділянки, скасування звіту про оцінку вартості майна, формування заявки на реалізацію арештованого майна та скасування заявки, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Порядок визначення вартості арештованого майна в межах виконавчого провадження передбачений статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до вказаної норми визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Частина 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок виконавця повідомити про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання Звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано Повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресом, зазначеним у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 в пункті 3 встановлює, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Відповідно до абзацу третього пункту 4 розділу II зазначеного Порядку приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що державний виконавець після прийняття рішення про визначення результатів оцінки майна має повідомити про таке рішення сторін виконавчого провадження. В свою чергу, сторони у разі незгоди з оцінкою майна, визначеною державним виконавцем, можуть подати заперечення щодо такої оцінки чи оскаржити вказане рішення суб`єктам владних повноважень до суду.

Верховний Суд зазначає, що хоча така дія виконавця як виставлення майна на реалізацію за своєю суттю не є складовою процесу визначення вартості чи оцінки майна боржника, а є наступною похідною дією від визначення вартості чи оцінки майна боржника, однак наявність встановлених порушень при визначенні вартості майна боржника та його оцінки, може свідчити про передчасність виставлення такого майна на реалізацію.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.12.2023 року № 5011-34/6378-2012.

Так судом встановлено, що за результатами проведеної оцінки майна складено звіт № 1109.1/24 від 11.09.2024 року в якому об`єктом оцінки домоволодіння (житловий будинок загальною площею 158,4 кв.м., житловою площею 94,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,04 га), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , згідно висновку якого, ринкова вартість майна становить 5 994 000 грн. без урахування ПДВ.

На підтвердження направлення даного звіту відповідачем надано до суду фіскальний чек «Укрпошта» №900 та копію конверту з повернутим поштовим відправлення, з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

20.12.2024 року в судовому засіданні досліджено докази поштового відправлення та встановлено, що 13.09.2024 року, трекінг конверту №900, звіт про оцінку вартості майна із супровідним листом було направлено на адресу позивача, проте поштове повідомлення повернулось на адресу відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, досліджений судом трекінг відправлень АТ «Укрпошта» містить відомості: « 06.10.2024 повернення відправнику за відмовою адресата».

За таких умов, в силу положення частини 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», боржник у виконавчому провадженні вважається ознайомленим з результатами визначення вартості майна, належного до реалізації.

Аналізуючи фактичні обставини цієї справи в аспекті дотримання відповідачем встановленої законодавцем адміністративної процедури вчинюваних виконавцем дій, суд вважає, що указані процедурні аспекти спрямовані на інформування позивача про результат проведеної оцінки її майна суб`єктом владних повноважень були дотримані.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.12.2024 року № 420/26429/23.

Варто також зауважити, що оскаржуючи дії приватного виконавця щодо визначення вартості оцінки майна, позивач у позові не наводить належних обґрунтувань в чому полягає протиправність дій саме приватного виконавця. Більше того, судом встановлено дотримання процедури проведення оцінки майна з боку приватного виконавця в частині визначення суб`єкта оцінки, використання результатів оцінки для вчинення подальших виконавчих дій тощо.

Позивач, в свою чергу, не довела належними та допустимими доказами, що вартість майна, визначена у звіті, є заниженою, порівняно з ринковою, а наведені нею доводи є лише припущеннями про ймовірну невідповідність цієї оцінки.

Отже, позивач не довела належними та допустимими доказами, що її права чи інтереси як боржника було порушено діями приватного виконавця щодо організації і проведення оцінки спірного майна в межах виконавчого провадження.

Оцінки діям суб`єкта оціночної діяльності суд не надає, оскільки вимоги позивача заявлено виключно до приватного виконавця.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо неотримання нею поштового повідомлення та як підставу вважати протиправними дії приватного виконавця щодо визначення вартості домоволодіння та земельної ділянки, адже приватний виконавець вчинив увесь обсяг необхідних дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», для сповіщення позивачки про результати проведеної оцінки її майна, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігоря Валерійовича, третя особа: Єль ОСОБА_4 , суб`єкт оціночної діяльності Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, встановлені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська