Справа № 320/11530/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року м. Київ справа №320/11530/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Архі-Буд» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна Група «Архі-Буд» (далі позивач/ТОВ «ІГ «Архі-Буд») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення від 27.02.2023 №1/31-00-07-01-01-30.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ТОВ «ІГ «АРХІ-БУД» звернулося до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з повідомленням про неможливість вивезення первинних документів №50 від 31.01.2023. За результатами розгляду повідомлення відповідачем було прийняте рішення про неможливість вивезення первинних документів від 27.02.2023 №1/31-00-07-01-01-30. Оскаржуваним рішенням відповідач відмовив позивачу «у застосуванні спеціальних правил, визначених підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України стосовно документів, зазначених в повідомленні про неможливість вивезення первинних документів від 31.01.2023 №50. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 відкрито провадження у справі №320/11530/24, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та витребуваних документів.

Відповідно до довідок про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного провадження без проведення судового засідання» від 19 березня 2024 року по справі №320/10530/24 доставлено до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Архі-Буд» та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 19 березня 2024 року.

07 травня 2024 року до відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач із позовом не погоджується та вважає його необґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що відповідно до поданого ТОВ «ІГ «Архі-Буд» повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП), за адресою місця реєстрації на праві довгострокового користування або оренди знаходяться: офіс (дата взяття на облік 30.12.2020), автомобілі, колісна техніка, бочка.

Також, за даними форми № 20-ОПП за адресою, яку зазначено ТОВ «ІГ «Архі-Буд» в повідомленні про неможливість вивезення та надання первинних документів (Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5) зареєстровано такі об`єкти, як майстерня, склад та виробничі ділянки, дата взяття на облік - 30.09.2020. При цьому ТОВ «ІГ «Архі-Буд» заявляє про період втрати первинних документів з 01.01.2020 до 28.02.2022. Про наявність (створення) ТОВ «Інвестиційна група «Архі-Буд» такого об`єкта, як архів, контролюючий орган не було повідомлено.

Договору оренди нерухомого майна, який би підтверджував підстави наявності у господарській діяльності ТОВ «ІГ «Архі-Буд» цих об`єктів, не надано.

ТОВ «ІГ «Архі-Буд» перебуває за неосновним місцем обліку в Головному управління ДПС у Луганській області (м. Сєвєродонецьк) та, відповідно до чинного законодавства, є платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Правом надання відповіді на відзив відповідно до статті 163 КАС України позивач не скористався.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Архі-Буд» (ідентифікаційний код 42628532, місцезнаходження: 04112, Київська область, м. Київ, вул. Ризька, буд. 12) зареєстроване в якості юридичної особи 23.02.2017 та як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.11.2018.

ТОВ «Інвестиційна група «Архі-Буд» звернулося до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з повідомлення про неможливість вивезення первинних документів №50 від 31.01.2023.

У повідомленні позивач проінформував відповідача, зокрема, про наступне: «ТОВ «ІГ «Архі-Буд» має структурний підрозділ, який розташований у м. Сєвєродонецьк, Луганської області (м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5). У зв`язку з розпочатою військовою агресію Російської Федерації проти України, починаючи з 24.02.2022 в місті велися бойові дії, що підтверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року». В результаті бойових дій різко погіршилась безпекова ситуація у м. Сєвєродонецьку і керівництвом було прийнято рішення, направлене на збереження життя та здоров`я працівників ТОВ «ІГ «Архі-Буд», що унеможливило своєчасне та повне збирання та вивезення первинних документів. Через тимчасову окупацію Російською Федерацією відсутній доступ персоналу до виробничих і офісних приміщень підприємства».

За результатами розгляду повідомлення відповідачем було прийняте рішення про неможливість вивезення первинних документів від 27.02.2023 №1/31-00-07-01-01-30.

Оскаржуваним рішенням відповідач відмовив позивачу «у застосуванні спеціальних правил, визначених підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України стосовно документів, зазначених в повідомленні про неможливість вивезення первинних документів від 31.01.2023 №50».

Позивач не погодившись із рішенням від 27.02.2023 №1/31-00-07-01-01-30 звернувся зі скаргою до Державної податкової служби зі скаргою.

Рішенням від 27.09.2023 №28678/6/99-00-06-02-01-06 Державна податкова служба України відмовила у задоволенні скарги та залишила рішення від 27.02.2023 №1/31-00-07-01-01-30 без змін.

Вважаючи рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про неможливість вивезення первинних документів від 27.02.2023 №1/31-00-07-01-01-30 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України, визначаючи, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

На виконання пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Відповідно до пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (у редакції на час подання позивачем повідомлення) встановлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Суд зазначає, що положення підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України містять посилання на відповідний Перелік, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309.

З аналізу викладених положень ПК України вбачається, що Податковий кодекс містить положення, за якими підставами звернення платника податків до податкового органу з приводу застосування підпункту 69.28. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ є:

1) втрата первинних документів (знищення чи зіпсуття) за умови провадження діяльності платника податків на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих рф територіях України;

2) знаходження первинних документів на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих рф територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

Суд звертає увагу, що ключовим аспектом застосування положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України є саме провадження платником податків діяльності на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, внаслідок чого останні не можуть пред`явити первинні документи.

Натомість, в силу приписів пункту 44.5 статті 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.

У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд враховує, що положення підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України поширюють свою дію на платників податків, які провадять свою діяльність на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, чим й обумовлено неможливість їх вивезення або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

Нормами законодавства прямо встановлено, що втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Отже, саме географічний чинник у поєднанні із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, є ключовим у застосуванні вищенаведеного положення, адже ризику руйнації (в даному випадку знищення документів первинного та податкового обліку) наразі піддається вся без виключень територія України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф.

Структура зазначеного Переліку складається:

I. Території, на яких ведуться (велися) бойові дії.

1.Території можливих бойових дій.

2. Території активних бойових дій.

II. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України

Відповідно до наказу № 309 Сєвєродонецьку міську територіальну громаду з 24.02.2022 по 25.06.2022 включено до переліку території активних бойових дій, а з 25.06.2022 визнано територією України, тимчасово окупованою Російською Федерацією.

Тобто місцезнаходження позивача (м. Київ) та його структурного підрозділу не віднесено до території активних бойових дій та/або окупованої території України.

Матеріали справи містять подані позивачем до повідомлення про втрату первинних документів, документа в підтвердження таких обставин, зокрема: висновки Комісії з питань втрати первинних документів; акт, яким засвідчено фіксацію фактів та місця події, причин втрати, пошкодження чи знищення первинних документів, його сформованого переліку.

Також, згідно пункту 63.3 статті 63 ПК України реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах підлягають платники податків за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, платник податків зобов`язаний повідомляти за формою №20-ОПП про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку.

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

За даними форми № 20-ОПП за адресою, яку зазначено ТОВ «Інвестиційна група «Архі-Буд» в повідомленні про неможливість вивезення та надання первинних документів (Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5) зареєстровано такі об`єкти, як майстерня, склад та виробничі ділянки, дата взяття на облік - 30.09.2020.

При цьому ТОВ «Інвестиційна група «Архі-Буд» заявляє про період втрати первинних документів з 01.01.2020 до 28.02.2022.

Про наявність (створення) ТОВ «Інвестиційна група «Архі-Буд» такого об`єкта, як архів, контролюючий орган не було повідомлено.

Договору оренди нерухомого майна, який би підтверджував підстави наявності у господарській діяльності ТОВ «Інвестиційна група «Архі-Буд» цих об`єктів, не надано.

ТОВ «Інвестиційна група «Архі-Буд» перебуває за неосновним місцем обліку в Головному управління ДПС у Луганській області (м. Сєвєродонецьк) та, відповідно до чинного законодавства, є платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати.

Слід зазначити, що для платників, які мають відокремлені підрозділи, передбачено окремий порядок надання звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску та визначення поняття «відокремлений підрозділ».

Підпунктом 14.1.30 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що поняття «відокремлені підрозділи» для цілей розділу IV Кодексу «Податок на доходи фізичних осіб» вживає у значенні, визначеному Господарським кодексом України.

Відповідно до пункту 1 статті 64 Господарського кодексу України підприємство складається з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).

Підпунктом 168.4.3 пункту 168.4 статті 168 Кодексу передбачено, що у разі, якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок за такий відокремлений підрозділ, усі обов`язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи фізичних осіб, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу. Відповідно до абзацу 3 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996).

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства (абзац 6 частини 5 Згідно з підпунктом 5.5 пункту 5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення № 88) контроль над дотриманням графіка документообігу виконує головний бухгалтер підприємства.

Тому керівництво передусім, має створити умови для зберігання документів та уповноважити працівників на виконання відповідних дій.

Пунктом 3.5 Положення № 88 передбачено, що перенесення інформації з первинних документів до облікових регістрів повинно здійснюватися в міру їх надходження до місця їх обробки, проте не пізніше терміну, що забезпечує своєчасну виплату заробітної плати, складання бухгалтерської та іншої звітності і розрахунків.

Таким чином, взаємовідносини бухгалтерії з підрозділами підприємства полягає тому, що перша отримує від них потрібну для обліку і контролю документацію і у свою чергу, забезпечує їх економічною інформацією про результати їхньої роботи.

Крім того пунктом 5.1 Положення № 88 передбачено, що організація документообороту з метою упорядкованості руху та своєчасного одержання для записів у бухгалтерському обліку первинних документів наказом керівника підприємства, установи встановлюється графік документообороту, в якому вказуються дата створення або одержання від інших підприємств та установ документів підлягають обов`язковій передачі до архіву.

Відповідно до пункту 6.1 Положення № 88, передбачено умови зберігання документів, а саме: первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність підлягають обов`язковій передачі до архіву.

Згідно із пунктом 6.2 Положення № 88 первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства повинні зберігатись в бухгалтерській службі підприємства у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб уповноважених головним бухгалтером.

Пунктом 6.4 Положення № 88 визначено, що первинні документи, облікові регістри та бухгалтерська та інша звітність, створені у формі електронного документа, повинні зберігатися на електронних носіях інформації у формі, що дає змогу перевірити їх цілісність на цих носіях, та протягом строку, що не повинен бути меншим від строку, встановленого для відповідних документів на папері.

Зберігання первинних документів та облікових регістрів, що пройшли обробку і були підставою для складання звітності, а також бухгалтерської та іншої звітності, оформлення і передачу їх до архіву забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства (пункт 6.7 Положення № 88).

Досліджуючи матеріали справи, вбачається, що ТОВ «Інвестиційна група «Архі-Буд» при поданні повідомлення щодо неможливості вивезення первинних документів не було надано жодних документальних підтверджень обставин, які б свідчили про неможливість вивезення первинних документів за період з 01.01.2020 до 28.02.2022.

Разом із тим, суд вважає, що сам лише факт оренди платником податків приміщення за адресою на території населеного пункту, у якому ведуться воєнні (бойові) дії, або який знаходиться в оточенні (блокуванні) або тимчасово окупований збройними формуваннями російської федерації (у тому числі приміщення, пошкодженого внаслідок таких дій), не може бути підставою для увільнення платника податку від виконання податкового обов`язку, якщо іншими доказами не доведено, що платник податку позбавлений фактичної можливості виконати податковий обов`язок в силу дії обставин, спричинених військовою агресією російської федерації.

Слід зазначити, що позивачем, ані до контролюючого органу, ані до суду, не надано доказів на підтвердження того, що позивачем за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова,5 провадилась будь-яка господарська діяльність, зберігались документи необхідні для ведення господарської діяльності, зберігалась техніка та/або обладнання необхідні для ведення діяльності, тощо, зокрема, не наведено конкретний перелік таких документів, комп`ютерної техніки, не надано доказів їх переміщення за вказаною адресою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час прийняття спірного рішення контролюючий орган діяв обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому таке рішення скасуванню не підлягає.

Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги наведене документи надані позивачем не є належними та допустимими доказами, що підтверджують втрату первинних документів.

Також, позивач відноситься до великих платників податків, тому первинні та зведені облікові документи повинні бути складені в електронній формі.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.

Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронному вигляді, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.

Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів (якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 2 статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон № 996) визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, визначені цим пунктом.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно з пунктом 3 статті 8 Закону № 996 відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

У пункті 5.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 (далі - Положення № 88) зазначено, що з метою упорядкованості руху та своєчасного одержання для записів у бухгалтерському обліку первинних документів наказом керівника підприємства, установи встановлюється графік документообороту, в якому вказується дата створення або одержання від інших підприємств та установ документів, прийняття їх до обліку, передача в обробку та до архіву.

Зберігання первинних документів та облікових регістрів, що пройшли обробку і були підставою для складання звітності, а також бухгалтерської та іншої звітності, оформлення і передачу їх до архіву забезпечує головний бухгалтер підприємства, установи або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства (п.6. 7 Положення № 88).

З повідомлення, наданого позивачем, неможливо встановити інформацію про електронні документи та електронний документообіг, за допомогою якого підприємством здійснюється бухгалтерський та податковий облік. Позивач не зазначає про місце розташування електронних носіїв (серверів тощо) та неможливість їх вивезення.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що рішення від 27.02.2023 №1/31-00-07-01-01-30 прийнято податковим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Архі-Буд», є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Архі-Буд» відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.