Справа № 120/4818/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4818/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

14 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

-визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо незарахування до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: в повному обсязі стаж роботи на посаді судді з 21.12.2000 року по 29.02.2024 року 23 роки 2 місяці 24 дні; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права 3 роки; стаж роботи на посаді помічника прокурора Шаргородського району прокуратури Вінницької області 4 роки 9 місяців 11 днів та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.03.2024 року №15 щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 56% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

-зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 72% від відповідних сум суддівської винагороди, врахувавши стаж роботи на посаді судді 31 рік 5 днів, з яких: стаж роботи на посаді судді 23 роки 2 місяці 24 дні; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права 3 роки; стаж роботи на посаді помічника прокурора Шаргородського району прокуратури Вінницької області 4 роки 9 місяців 11 днів, починаючи з 01.03.2024 року;

-зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області виплатити недоотриману різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання з 01.03.2024 року до моменту здійснення такого перерахунку за відповідним судовим рішенням.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2025 позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13 березня 2024 року № 15 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в частині, що стосується визначення відсоткового розміру, з якого слід здійснюється обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи помічником прокурора Шаргородського району прокуратури Вінницької області (04 роки 09 місяців 11 днів) та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права 03 роки;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 березня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , виходячи із 72% від відповідних сум суддівської винагороди, а також здійснити виплату недоотриманої різниці між фактично виплаченою сумою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Зокрема, відповідачем наголошено на тому, що стаж роботи на посаді помічника прокурора не може бути зараховано до стажу на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з Указом Президента України від 05 грудня 2000 року № 1304/2000 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Шаргородського районного суду Вінницької області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 15 грудня 2005 року № 3218-IV позивачку обрано на посаду судді Шаргородського районного суду Вінницької області безстроково.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 29 лютого 2024 року № 622/2/15-22 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Шаргородського районного суду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 березня 2024 року № 17 о/с позивачку відраховано зі штату Гаргородського районного суду Вінницької області як таку, що звільнена у відставку.

05 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 15 від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 01 березня 2024 року, виходячи із 56% від отримуваної суддівської винагороди.

Не погодившись із розміром призначеного щомісячного довічного грошового утримання, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, у якій просила зарахувати до стажу роботи судді, що дає їй право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді помічника прокурора Шаргородського району прокуратури Вінницької області (04 роки 09 місяців 11 днів) та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) (3 роки).

Листом 10 квітня 2024 року пенсійний орган повідомив позивачку про те, що стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 складає 23 роки 02 місяці 11 днів. При цьому до стажу роботи на посаді судді не може бути зарахований період її роботи з 23 лютого 1996 року по 20 грудня 2000 року на посаді помічника прокурора Шаргороської районної прокуратури Вінницької області, оскільки частиною 1 статті 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів не передбачено можливості зарахування роботи на такій посаді. Далі пенсійним органом зазначено, що розмір призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розрахований відповідно до частини 3 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів та становить 56501,76 гривень, тобто 56% суддівської винагороди.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Статтею 137 Закону України № 1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також, до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2021 року у справі № 580/492/21.

На час призначення позивача на посаду судді спірні правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Частиною 1 статті 43 Закону № 2862-ХІІ унормовано, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

За приписами абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону № 2862-XII зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус суддів, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В свою чергу, статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-XII Про прокуратуру (далі Закон № 1789-XII) визначено, що під поняттям прокурор слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 23 лютого 1996 року до призначення на посаду судді (21 грудня 2000 року) обіймала посаду помічника прокурора Шаргородського району прокуратури Вінницької області, а тому відповідно до згадуваної вище норми Закону № 1789-XII та абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню період роботи позивачки з 23 лютого 1996 року по 20 грудня 2000 року включно на посаді помічника Шаргородського району прокуратури Вінницької області.

Разом з тим, відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII (в редакції, чинній з 05.08.2018) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З цього питання також висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що внесенні до статті 137 Закону № 1402-VIII зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді (постанова від 30 травня 2019 року у справі № 11-1481заі18).

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді додатково двох років роботи в галузі права .

Аналогічний висновок зазначено у спільному листі «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 голови Вищої ради правосуддя І. Бенедисюка, в. о. голови Верховного Суду Б. Львова, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України С. Козьякова, в. о. голови Ради суддів України А. Жука, голови Державної судової адміністрації України З. Холоднюка, ректора Національної школи суддів України М. Оніщука, адресованого апеляційним та місцевим судам.

Така правова позиція підтримана в рішенні Верховного Суду у справі № 9901/140/19 від 03.07.2019 року, постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/537/19 від 08 жовтня 2020 року, постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 640/6062/19 та постанові Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі № 600/3026/22-а

Враховуючи наведені норми законодавства, а також той факт, що достовірність поданих позивачем документів для перерахунку пенсії відповідачем не заперечується, колегія суддів вважає вірною позицією суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 419/356/17, від 14 травня 2021 року у справі № 592/3354/17, від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі № 380/10696/21.

Згідно з положенням частини третьої статті 142 Закону 1402-VIII та обрахованого згідно вимог законодавства стажу (більше 31 року), щомісячне довічне грошове утримання повинно розраховуватися, виходячи з 72 % суддівської винагороди, а саме: 72% = 50% (за 20 років роботи на посаді судді) +22% (за кожний повний рік роботи па посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, тобто 11x2).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2024 року перерахунок та виплату позивачці довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням раніше виплачених сум), із розрахунку 72% суддівської винагороди судді.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Матохнюк Д.Б.