Справа № 560/3043/25
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3043/25
УХВАЛА

14 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теофіпольська районна державна адміністрація Хмельницької області, Відділ освіти Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області про звернення стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до суду з позовом до Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теофіпольська районна державна адміністрація Хмельницької області, Відділ освіти Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, в якому просить:

- звернути стягнення податкового боргу Відділу освіти Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області в сумі 455874,25 грн на кошти Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року відкрито провадження у цій адміністративній справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявив клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Пунктом 2 частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки справа не є складною та відсутні інші обставини, внаслідок яких її недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні, підстави для розгляду в загальному позовному провадженні відсутні.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка в силу положень статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеп v. Germany", заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Водночас положення Кодексу адміністративного судочинства України гарантують право учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема, і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, клопотання представника Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження слід залишити без задоволення.

Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Згідно із частиною восьмою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Представник Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначає, що сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відділом освіти Теофіпольської РДА сплачена в повному обсязі.

З урахуванням наведеного та предмету позову, з метою повного та всебічного з`ясування обставин у справі, необхідно витребувати у Головного управління ДПС у Хмельницькій області відомості про підтвердження сплати (несплати) коштів у розмірі 455874,25 грн.

Керуючись статтями 80, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області про розгляд справи № 560/3043/25 за правилами загального позовного провадження - відмовити.

Витребувати у Головного управління ДПС у Хмельницькій області відомості про підтвердження сплати (несплати) коштів у розмірі 455874,25 грн.

Витребувані докази подати до суду протягом трьох днів з дня отримання цієї ухвали - у письмовому вигляді на адресу суду або в електронному вигляді на електронну адресу суду ().

Відповідно до ч. 6 - 9 ст. 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Роз`яснити відповідачеві, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 149 КАС України може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Суд, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 149 КАС України, може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуюча суддя Д.Д. Гнап