Справа № 400/1003/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р. № 400/1003/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті, вул. Фізкультури, 9,м. Київ,03150,

провизнання протиправною та скасування постанови №ПШ112281 від 05.12.2024р,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

-визнати протиправною та скасувати Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті №ПШ112281 від 05.12.2024р. про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що відповідач неправомірно за результатами проведеної рейдової перевірки дійшов висновку про наявність підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач стверджує, що у акті перевірки відповідачем безпідставно зазначено про відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, оскільки на момент проведення перевірки позивач мав діючий протокол про перевірку та адаптацію тахографа до ТЗ від 25.08.2024 за №UA 169-00980ОM, виданий ТОВ Тахокарт Південь» строком на 2 роки на транспортний засіб марки DAF д/нВЕ3930НВ, який додано до позовної заяви. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 06.02.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновану позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху подати до Миколаївського окружного адміністративного суду документ про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.

Недоліки позову позивач усунув у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 18.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що під час здійснення рейдової перевірки у позивача був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа. Відсутність необхідних документів (в даному випадку - протоколу перевірки та адаптації тахографа), визначених положеннями Закону «Про автомобільний транспорт», на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 23.10.2024 року № 088637. Відповідач звертає увагу суду, що всі документи щодо перевезення мають бути наявними у водія під час перевірки. Актом перевірки, який є носієм доказової інформації, встановлено відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа. Надання інших матеріалів до суду, на думку відповідача, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акта наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин. Відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач правом подати відповідь на відзив не скористався.

Інших пояснень та заяв по суті справи до суду не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, пояснення, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З заяв по суті судом встановлено, що 23.10.2024 позивачем як перевізником здійснювалося вантажне перевезення автомобілем марки DAF д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , що підтверджується товарно-транспортною накладною від 22.10.2024.

Транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом

На автомобільній дорозі М-15 Одеса-Рені-Бухарест 12км+125 23.10.2024 о 19 год 40 хв посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №000043 від 17.10.2024 здійснено перевірку зазначеного транспортного засобу. Результати перевірки відображено у акті № АР 088637. За текстом акту під час перевірки виявлено порушення, а саме: перевезення вантажу за відсутністю на момент проведення перевірки документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа.

В розділі акту «пояснення водія про причини порушень» зазначено: «від пояснень та підпису відмовився».

Листом № 2104639/34/24-24 від 25.11.2024 відповідач повідомив позивача, що розгляд справи про порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відбудеться 05.12.2024.

З заяв по суті вбачається, що розгляд справи відбувся без участі позивача.

05.12.2024. в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті Гринюком О. за результатами розгляду Акту №088637 винесено Постанову №ПШ 112281 про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн (далі Постанова №112281).

Позивач вважає Постанову №112281 протиправною, що стало підставою для звернення до суду.

Вирішуючи спір, суд враховує такі приписи законодавства України.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон № №2344-III ) основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) ч.14 ст.6 Закону №2344-III.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі Прядок № 1567).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п.4 Порядку).

Пунктом 15 Порядку №1567 в редакції на час виникнення спірних правовідносин встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.48 цього Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів згідно ст. 48 Закону №2344-III не є вичерпним, оскільки у наведеній нормі визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи, необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

За правилами ч.2 ст.49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів зобов`язаний:

мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення;

забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі);

дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Отже, в розумінні зазначеної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів, а також від виду перевезення внутрішнього чи міжнародного.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення № 340).

Згідно з п.1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України (п. 7.1 Положення №340 ).

Відповідно до п. 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 тахограф це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що водій, який здійснює перевезення на вантажному автомобілі, та який обладнаний тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Застосовуючи ці приписи до обставин справи суд зазначає наступне.

З заяв по суті вбачається, що між сторонами є спірними обставини щодо наявності у водія позивача на момент проведення рейдової перевірки протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Відповідач, посилаючись на акт перевірки, в якому зафіксовано відсутність такого протоколу у водія під час перевірки, наполягає, що акт є належним доказом щодо викладених в ньому обставин. Відтак, прийняття спірної постанови є правомірним.

Позивач, в спростування відомостей акту, надав до суду копію протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний номер UA169-000980М від 25.08.2024.

Оцінюючи зазначений протокол, суд враховує, що його форма встановлена додатком до Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті. Цією формою передбачається, серед іншого, внесення до протоколу інформації щодо результатів перевірки за тринадцятьма параметрами, висновок про придатність/непридатність тахографа до експлуатації, посада, підпис, ініціали, прізвище особи, яка виконала роботи по перевірці і адаптації тахографа. Також передбачено, що підпис такої особи завіряється печаткою.

Водночас, наданий позивачем до суду протокол перевірки та адаптації тахографа містить лише частину передбачених додатком № 1 відомостей, без висновку про придатність/непридатність тахографа і підписів особи, яка провела перевірку.

Отже, на думку суду, надана позивачем копія протоколу не є належним доказом, що тахограф, яким обладнаний автомобіль марки DAF д/н НОМЕР_1 , пройшов перевірку та адаптацію.

Крім того, суд вважає слушними посилання відповідача на те, що акт є джерелом відомостей про виявлені при перевірці порушення.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Отже, виявлені в ході перевірки порушення мають бути відображені в акті.

При цьому, водій транспортного засобу має право викласти в акті свої пояснення щодо зазначених в акті обставин або заперечити їх.

Як вбачається з акту перевірки № АР 088637 від 17.10.2024, водій автомобіля марки DAF д/н НОМЕР_1 такою можливістю не скористався.

Також, позивач не використав своє право бути присутнім під час розгляду відповідачем справи про порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За таких обставин, суд висновує, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що на момент проведення перевірки, яка відбулась 17.10.2024, водій позивача надав посадовим особам, які здійснювали перевірку, протокол перевірки та адаптації тахографа, яким обладнаний автомобіль марки DAF д/н НОМЕР_1 .

Приписами ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи позивача на підставі наданих сторонами доказів, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки доказів на підтвердження порушення відповідачем норм чинного законодавства України при прийнятті оскаржуваної постанови судом не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, 9,м. Київ,03150 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко