Справа № 640/8052/22
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/8052/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ГУ ПФУ в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку позивачу пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2019-2021 роки, розмір якої становить 10846 (десять тисяч вісімсот сорок шісіть грн.) 37 коп. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 05.11.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести позивачу перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2019-2021 роки, розмір якої становить 10846 (десять тисяч вісімсот сорок шісіть грн.) 37 коп. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 05.11.2021 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві з 05.11.2021 (пенсія за віком), до моменту призначення пенсії за віком отримував пенсію за вислугу років з 20.07.1994 по 12.01.2022 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При призначенні пенсії за віком обчислення пенсії відбулося із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки.

12.04.2022 позивач направив до ГУПФУ заяву, у якій зазначив, що при обчисленні заробітку при призначенні пенсії за віком ним було взято показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014 - 2016 року, замість 2019 - 2021 роки, та просив провести обчислення, нарахування і виплату пенсії за віком, призначеної замість пенсії за вислугу років «військової», із застосуванням показника середньої заробітної плати по країні за 2019 - 2021 роки відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 1058, оскільки пенсія за віком є першою, яку йому призначено відповідно до цього Закону.

У листі - відповіді від 13.05.2022 № 9425-7454/Д-02/8-2600/22 відповідач надав відповідь з посиланням на норми статті 45 Закону № 1058, в якій зазначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Також відповідач послався на постанову КМУ від 16.02.2022 № 118, у якій зазначений порядок перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст. 42 Закону № 1058 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, а саме 6186,32 грн (5426,60 х 1,14). Тому при обчисленні розміру пенсії позивача відсутні підстави застосовувати показник середньої заробітної плати за 2019 - 2021 роки.

З посиланням на норми Закону № 1058, правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 12.06.2020 у справі № 400/293/19 та від 22.01.2019 по справі №577/2457/17, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (стаття 263 КАС України).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, визначено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.08.2022 та 01.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, з посиланням на положення статей 42, 45 Закону № 1058, Закону від 03.10.2017 № 2148-08, постанов КМУ від 20.02.2019 № 124, від 01.04.2020 № 251, від 22.02.2021 № 127, відповідач зазначив, що відсутні законні підстави для врахування при обчисленні розміру пенсії показник середньої заробітної плати за 2019 - 2021 роки, оскільки при переході з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія розрахована із застосуванням показника середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» в розмірі 5426,60 грн. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

19.08.2022 та 24.03.2025 від позивача надішла відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначено, що дії відповідача, щодо трактування даного процесу як переведення позивача з одного виду пенсії на інший відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вважає протиправними, оскільки в 1994 році йому була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше. Твердження відповідача про те, що розмір пенсії позивачу перерахований у відповідності до вимог чинного законодавства не відповідає дійсності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебував на обліку в ГУПФУ в м. Києві з 20.07.1994 по 12.01.2022 як отримувач пенсії за вислугу років за Законом № 2262.

12.01.2022 позивач звернувся до ГУПФУ в м. Києві (Шевченківський відділ) із заявою про призначення пенсії за віком.

Отже, суд відмічає, що за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся 12.01.2022.

Рішенням ГУПФУ в м. Києві від 07.02.2022 № 76 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.01.2022 у розмірі 11738,45 грн, середній заробіток 34106,56000.

Згідно із розрахунком заробітку для обчислення пенсії загальний страховий стаж в одинарному розмірі складає 34 р.5 м. 4 д., 413 м.;

Загальний страховий стаж після 01.07.2000 - 12 р. 10 м. 0 д., 154 м.,

Дата вводу заробітку 12.01.2022;

Середній заробіток за три попередні роки: 3764,40 грн (за 2014-2016 роки);

Коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП: 1.441557, 1,17*1,11*1,11;

Збільшений на коефіцієнт показник ЗП 5426,60 грн;

Останній місяць врахованої зарплати - 31.05.2016;

Максимальна дата оптимізації - 31.05.2016;

Сума коефіцієнтів заробітної плати - 923.59089 (до оптимізації);

Сума коефіцієнтів заробітної плати - 779.34824 (після оптимізації);

Кількість місяців заробітної плати - 154 (до оптимізації);

Кількість місяців, виключених оптимізацією - 30 (в межах 10%);

Кількість місяців, виключених додатково - 0 (понад 10%);

Кількість місяців заробітної плати - 124 (після оптимізації);

Індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 5.99734 (до оптимізації);

Страховий стаж за місяці врахованої заробітної плати - 124.00000;

Індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 6.28507 (після оптимізації);

Середньомісячний заробіток для обчислення - 34106.56000.

12.04.2022 позивач звернувся до ГУПФУ в м. Києві із заявою, в якій просив провести обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком, призначеної замість пенсії за вислугу років «військової», із застосуванням показника середньої заробітної плати по країні за 2019 - 2021 роки відповідно до ч.2 ст. 40 Закону № 1058.

Листом від 13.05.2022 № 9425-7454/Д-02/8-2600/22 ГУ ПФУ в м. Києві надало позивачеві відповідь про відсутність підстав для врахування показника середньої заробітної плати за 2019 - 2021 роки при обчисленні розміру пенсії, обґрунтовану нормами Закону № 2262, Закону № 1058, постанови КМУ від 16.02.2022 № 118.

Таким чином, спірним питанням у даній справі є правомірність застосування для розрахунку заробітної плати при обчисленні розміру пенсії позивача середнього заробітку за 2014- 2016 роки, а не за 2019-2021 роки, які мають бути застосовані за твердженням позивача.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 7 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно зі статтею 10 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Тобто, відповідно до статті 7 Закону №2262-ХІІ та статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором.

Відповідно до статті 40 Закону №1058-ІV пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом на інший. В цьому випадку показник середньої заробітної плати, який застосовується при визначенні заробітку для обчислення пенсії, має бути незмінним.

Судом установлено, що позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і у січні 2022 року за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

Тобто, до 12.01.2022 позивач отримував пенсію за нормами Закону №2262-ХІІ, яким передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії.

Зокрема, за нормами вказаного закону, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру грошового забезпечення. При цьому, показник середньої заробітної плати при визначенні грошового забезпечення для обчислення пенсії не застосовується.

Таким чином, до 12.01.2022 позивач отримував пенсію за нормами Закону №2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, тому при обчисленні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки за призначенням пенсії відповідно до норм вказаного Закону позивач звернувся вперше.

Подібна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 22.12.2015р. у справі №21-4071а15 та від 31.03.2015р. у справі №21-612а14.

Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 05.07.2018р. (справа №565/645/17), 11.07.2019р. (справа №264/6292/16-а) та від 15.08.2019р. (справа №521/9597/17), від 06.12.2019 (справа № 679/1000/17), від 12.06.2020 (справа №400/293/19), від 16.06.2020 (справа №127/7522/17), від 18.08.2020 (справа №263/6611/17) від 08.02.2024 (справа № 500/1216/23).

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник за 2019-2021 роки є протиправними.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування показника середньої заробітної плати по країні за 2014-2016 роки при призначенні позивачу пенсії за віком у 2022 році та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020 та 2021 роки з моменту звернення за її призначенням, а саме з 12.01.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні вимог провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 05.11.2021, суд відмовляє, зважаючи на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 12 січня 2022 року, зареєстрованою 12 січня 2022 року за № 353, за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже перерахунок пенсії позивачу має бути здійснено відповідачем саме з 12.01.2022.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення.

Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Також при вирішенні цієї справи судом береться до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні по справі «Суомінен протиФінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003, у якому вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що судом встановлено порушення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві конституційного права позивача на отримання пенсії у належному розмірі як складової частини права на соціальний захист і спір виник внаслідок неправильних дій територіального органу Пенсійного фонду України, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з 12.01.2022 відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки, починаючи з моменту звернення за її призначенням 12.01.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов