Справа № 460/3033/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2025 року м. Рівне №460/3033/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "АНХОЛІ"
доРівненської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АНХОЛІ" (далі ТОВ «АНХОЛІ», Позивач) до Рівненської митниці (далі - Відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA204020/2024/000072/2 від 23.12.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.12.2024 року декларантом ТОВ "АНХОЛІ" до Рівненської митниці була подана митна декларація №24UA36U7 на товар: «Автомобіль спеціального призначення- піскорозкидач, призначений для посипання обмерзлих дорожніх покриттів піском, сіллю або іншими спеціальними речовинами з метою боротьби з обмерзанням марки MAN, модель TGS32.360, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , бувший у використанні, рік виготовлення 2010» із заявленою митною вартістю за ціною договору в сумі 15400,00 фунтів. Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом Позивача були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: зовнішньо економічний контракт, митну декларацію країни відправлення, інвойс, товаротранспортну накладну, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, платіжну інструкцію в іноземній валюті про передоплату товару згідно контракту та інвойсу, довідкове повідомлення експерта, довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам тощо. У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 20.12.2024 року посадовою особою митниці було пред`явлено вимогу про надання додаткових документів, мотивуючи вимогу виявленими у поданих документах розбіжностями. Декларант вважав, що до первинного комплекту документів ним були долучені всі передбачені Митним кодексом України документи, інші у декларанта були відсутні, про що митний орган було проінформовано листом №20/12-1 від 20.12.2024. Подані декларантом до митного оформлення документи та відомості не були взяті до уваги, Митниця не погодилась із задекларованою митною вартістю товарів та 23.12.2024 було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2024/000072/2 та Картку відмови у митному оформленні товарів №UA204020/2024/000890. Позивач не погоджується з Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA204020/2024/000072/2 (та похідним документом Карткою відмови), вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогами чинного законодавства, просить скасувати.

Ухвалою суду від 24.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Пояснив, що надані до митного оформлення документи містили неточності та невідповідності, а на вимогу надати додаткові документи декларантом не були надані додаткові документи. Також покликався на наявність у митниці цінової інформації згідно митної декларації МД №24UA45U9 від 21.10.2024 року із рівнем вартості вищим, аніж було заявлено до митного оформлення. Із врахуванням цих обставин посадовою особою митниці було оформлено картку відмови у митному оформленні та скориговано митну вартість із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ до рівня, наявного у ціновій базі даних. Вважає відмову у митному оформленні та коригування митної вартості законними, обґрунтованими та такими, що не порушують законних прав, свобод та інтересів позивача.

Ухвалою суду від 14.04.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін відмовлено.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України).

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб`єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття Рішення про коригування митної вартості та похідної картки відмови у митному оформленні, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Судом досліджено наявні у справі документи та з`ясовано наступне.

25 листопада 2024 року між британською фірмою «FLEETCOM LTD» (як Продавцем) та ТОВ «АНХОЛІ» як Покупцем, було укладено зовнішньоекономічний контракт №АN-104 (далі Контракт).

Предметом Контракту згідно розділу «Предмет контракту» зазначено, що Продавець зобов`язується поставити, а Покупець - прийняти і оплатити згідно інвойсів автомобілі легкові нові та бувші у використанні, сідельні тягачі нові та бувші у використанні, причепи, напівпричепи нові та бувші у використанні, спеціальну будівельну техніку нову та бувшу у використанні, спеціальну сільськогосподарську техніку нову та бувшу у використанні, мотоцикли, квадроцикли та іншу мототехніку техніку нову та бувшу у використанні (далі Товар). Загальна вартість цього контракту становить 500 000,00 (п`ятсот тисяч) GBP. Ціни на товар зазначаються в інвойсі (та/або проформі-інвойсі) для відповідної поставки та встановлюються в фунтах стерлінгів. Умови поставки товару DAP-Rivne згідно з міжнародними правилами тлумачення товарних термінів «Інкотермс-2020». Розділом 3 Контракту визначено, що Покупець оплачує вартість Товару шляхом протягом 180 календарних днів з моменту поставки. В разі досягнення домовленості між сторонами можлива попередня оплата вартості товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу (та/або проформи-інвойсу).

В рамках даного Договору згідно експортної митної декларації від 10.12.2024 №24GBCUQEBWCNCQPAA0 Продавцем було поставлено Покупцеві товар: ««Автомобіль спеціального призначення- піскорозкидач, призначений для посипання обмерзлих дорожніх покриттів піском, сіллю або іншими спеціальними речовинами з метою боротьби з обмерзанням марки MAN, модель TGS32.360, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , бувший у використанні, рік виготовлення 2010» за ціною 15400,00 фунтів. Покупцеві був також виставлений інвойс на оплату товару №367 від 10.12.2024, який був оплачений згідно платіжної інструкції №60 від 19.12.2024 року.

При прибутті в України декларантом, з метою митного оформлення товару за ціною договору, до митної декларації були долучені: зовнішньо економічний контракт №AN-104 від 25.11.2024; митну декларацію країни відправлення MRN №24GBDOMLEN3EO65AA2 від 10.12.2024, інвойс №367 від 10.12.2024, товаротранспортну накладну CMR №843982 від 10.12.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 16.07.2012, платіжну інструкцію в іноземній валюті №60 від 19.12.2024 року про передоплату товару згідно контракту № AN-104 від 25.11.2024 та інвойсу №367 від 10.12.2024, довідкове повідомлення експерта №644 від 20.12.2024, довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам №73402 від 17.12 2024 тощо.

Водночас, посадовою особою митниці було пред`явлено вимогу про надання додаткових документів, мотивуючи вимогу виявленими у поданих документах розбіжностями, які на думку митного органу, могли свідчити про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень додаткових витрат.

Зважаючи на той факт, що до первинного комплекту документів декларантом були долучені всі передбачені Митним кодексом України документи, а додаткові документи у декларанта були відсутні, про це митний орган було проінформовано листом №20/12-1 від 20.12.2024 року.

Відповідно, 23.12.2024 року відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості №UA204020/2024/000072/2 та Картку відмови у митному оформленні товарів №UA204020/2024/000890.

Статтею 55 МК України визначено, що у разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів, декларант або уповноважена ним особа має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Відповідно до приписів статті 55 МКУ, 23.12.2024 року товар був випущений у вільний обіг за МД №24UA70U8.

Порівнявши вимоги митного органу із наявними у справі документами, суд зазначає наступне.

Щодо вимоги №1: «В графі 44 МД зазначено документ за кодом «0380» інвойс за номером №AN-104 від 25.11.2024р проте в поданій до митної декларації сканкопії інвойса відсутній підпис та печатка продавця» - судом досліджено скан-копію інвойсу та встановлено наявність на ньому відтиску печатки світлого кольору, крім того суд враховує, що за даним інвойсом проведений розрахунок у безготівковій формі, що підтверджено банківськими документами, наданими до митного оформлення та долученими позивачем до матеріалів справи.

Щодо вимоги №2: «В поданому до митного оформлення платіжному дорученні №60 від 19.12.2024р. відсутній підпис особи платника яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатись рахунком. В графі 70 Платіжної інструкції зазначено лише реквізити Контракту №AN-104 від 25.11.2024р та інвойса №AN-104 від 25.11.2024р. окремо не зазначається вартість оцінюваного товару. Таким чином, неможливо однозначно пов`язати Платіжну інструкцію з оцінюваним товаром. Також, платіжна інструкція не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки платіжна інструкція в іноземній валюті це розпорядження щодо виконання платіжної операції та не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Будь яких інших банківських платіжних документів до митного оформлення не надано» - із даного приводу суд враховує зміст Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 р. за № 910/15601), відповідно до якої передбачена можливість на платіжних інструкціях в іноземній валюті проставляти підпис власноручний та/або електронний. Згідно п.26 розділу ІІІ цього Положення надавач платіжних послуг має право відмовитися від виконання платіжної інструкції платника в іноземній валюті або банківських металах та повернути її платнику, якщо операція, яку проводить платник, не відповідає вимогам валютного законодавства України відповідно, суд вважає, що проведення банком платежу за платіжною інструкцією №60 від 19.12.2024р. ТОВ «АНХОЛІ» свідчить про її відповідність нормам чинного законодавства України. Крім того, з 01.08.2021 року чинним є Закон України "Про платіжні послуги" від 30.06.2021 р. № 1591-IX (повністю введений в дію через 12 місяців, починаючи із цієї дати). Цим Законом уведено в дію новий порядок виконання платіжних операцій, фактично замінивши платіжні доручення платіжними інструкціями. По суті платіжні інструкції замінили розрахункові документи, які подавалися на переказ коштів. Відповідно до матеріалів справи додатково на вимогу посадової особи митниці декларантом було надано роздруківку SWIFT-платежу, що повністю кореспондується зі здійсненою платіжною операцією. Таким чином, суд вважає вимогу посадової особи митниці у даній частині необґрунтованою та безпідставною.

За пунктом 3 вимоги: «Згідно пункту 5.2 Контракту №AN-104 від 25.11.2024р. на додаток до товару продавець зобов`язаний надати CMR за умови поставки товару автовозом. До митного оформлення CMR не надана. Згідно граф 18, 21 МД товар перевозився транспортним засобом державні реєстраційні номери НОМЕР_3 / НОМЕР_4 . Згідно наявної Інформації в Журналі пункту пропуску ЄАІС, перевізником транспортного засобу є ТОВ "Новінка ЛТД" судом досліджено долучену до матеріалів справи МД №24UA36U7 від 20.12.2024, у графі 44 якої під кодом d0780 зазначена CMR №843982. Аналогічно, у Картці відмови у митному оформленні товарів №UA204020/2024/000890 посадовою особою зазначено про наявність в комплекті документів, поданих до митного оформлення CMR №843982 (другий рядок переліку документів). Таким чином, твердження посадової особи митниці про неподання до митного оформлення товаротранспортної накладної CMR суперечить матеріалам справи. Крім того, суд враховує, що згідно зовнішньоекономічного контракту №AN-104 від 25.11.2024р. умовами поставки є DAP-Rivne, що покладає на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення, відповідно вартість транспортування входить у ціну товару, сплачену Покупцем.

Щодо пункту 4 вимоги: «Подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 16.07.2012 №0 не містить відомості про фірму, на яку зареєстрований транспортний засіб, що не кореспондуються із відомостями про покупця та продавця, заявленими декларантом» - суд, враховуючи існуючу практику, погоджується із доводами Позивача, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу може бути переоформлене покупцем у країні імпорту, що не суперечить нормам чинного законодавства, при цьому відповідачем не обґрунтовано яким чином це могло вплинути на рівень вартості такого транспортного засобу.

Щодо пункту 5 вимоги: «Не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 10.12.2024 №24GBDOMLEN3E065АА2 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить всіх відомостей, визначених митним законодавством Європейського союзу, щодо статистичної вартості, а також відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт» - судом досліджено долучену до матеріалів справи копію митної декларації країни відправлення MRN №24GBDOMLEN3E065АА2 від 10.12.2024 та встановлено, що вона є електронною копією, яка містить штрих-код та нумерацію, що легко піддається перевірці, крім того не є обов`язковим документом для подання згідно приписів статті 53 МК України. Крім того, посадовою особою митниці не обґрунтовано яким чином вказана декларація може ставити під сумнів вартість імпортованого товару, враховуючи той факт, що вона повністю кореспондується із рештою товаросупровідних документів та не містить жодних розбіжностей або ознак підробки. Також суд враховує той факт, що Велика Британія з 31 січня 2020 року перестала бути членом Європейського Союзу, відповідно вимога про відповідність такого документу нормам законодавства Євросоюзу є безпідставною.

Таким чином, суд вважає, що єдиною фактичною підставою для коригування митної вартості стала наявність у митного органу цінової інформації, відмінної від заявленої декларантом.

Разом з тим, надані позивачем документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених ним у митній декларації та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. Більш того, самі по собі припущення відповідача про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є достатніми для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 826/7411/15, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

В направленому митницею позивачу під час консультацій електронному повідомленні, висновки якого стали підставою прийняття оскаржуваного рішення, відповідач зазначав про те, що за основу для визначення митної вартості буде взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості на товари, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до митного оформлення час, що не дає підстав вважати оскаржуване рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16; від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а; від 02.03.2018 у справі №804/2997/17, від 26.02.2019 у справі № 808/454/18.

Отже, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Окремо суд зазначає, що застосування цінової інформації щодо імпортних операцій за фактами митних оформлень за митними деклараціями, митне оформлення яких є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення, не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі митного органу відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі 810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).

Крім того, суд звертає увагу, що отримана з бази даних ЄАІС Держмитслужби інформація про митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування не було оскаржено до суду та скасовано судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 810/4194/15.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 у справі №804/4906/15.

Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що єдиною фактичною підставою для здійснення коригування митної вартості лишається наявність у митниці цінової інформації, відмінної від заявленої декларантом. Суд вважає, що посадовою особою митниці не виконано обов`язку із перевірки формування митної вартості імпортованого товару, не виявлено ознак підробки документів або відсутності у них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Митний орган покликався лише на наявність неточностей, які логічно пояснюються контрактними умовами поставки згідно наданих декларантом документів та матеріалами справи.

У своїй сукупності, за досліджених обставин, суд ставиться критично до об`єктивності та правомірності коригування митним органом митної вартості за спірною поставкою.

Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 МК України.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Однозначно трактує цю норму і Вищий адміністративний суд України, яким зазначено, що орган доходів і зборів має право вимагати надання додаткових підтверджень лише у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Це пов`язано з тим, що такі вади не дозволяють органу доходів і зборів здійснити визначений законом мінімум митних формальностей.

Якщо ж декларантом надані всі документи, необхідні для визначення вартості товару за першим методом, а також, якщо зауваження митного органу (щодо наявності розбіжностей, неточностей у документах) не стосуються числових значень вартості товару, то вимога про надання додаткових документів, відмова у прийнятті декларації, застосування іншого методу визначення митної вартості є безпідставними. До подібних висновків прийшов ВАСУ у своїх постановах від 20.06.2017 року по справі №814/2068/15, від 12.07.2017 року - по справі №815/6984/15, від 05.04.2017 року - по справі №804/1642/15.

Крім того, у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 р. за №2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року») вказано, що факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МКУ, є підставою для витребування додаткових документів.

Суд вважає, що для митного оформлення митної декларації від 20.12.2024 року №24UA36U7 декларантом були надані всі документи, які дозволяли точно і однозначно встановити вартість, яка була сплачена за товар, що імпортується.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та докази, надані стороною позивача та відповідача у їх сукупності, суд дійшов висновку, що рішення про неможливість визнання заявленої митної вартості товарів за митною декларацією від 20.12.2024 року №24UA36U7 і коригування митної вартості за шостим (резервним) методом є безпідставним та протиправним.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд констатує, що усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є безпідставними та надуманими.

Суд наголошує, що в частині третій статті 53 МК України передбачені чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини другої статті 55 МК України.

Разом з тим, обґрунтованість наведених митним органом у графах 33 усіх оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару причин для витребування додаткових документів у позивача та, відповідно, наявності сумніву в правильності визначення останнім митної вартості товару не підтвердилася в ході розгляду справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з приписами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у конкретних спірних правовідносинах, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини першої та третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини третьої - восьмої статті 137 КАС України, спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути спів мірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Послуги із офіційного перекладу долучених до справи документів з англійської та польської мови на українську мову, були надані позивачу ПП «Бюро перекладів «АДВАНС». На підтвердження отриманих послуг, позивачем надано суду рахунок №06-25 від 13.02.2025 року за перекладацькі послуги, всього на суму 1250,00 грн; платіжну інструкцію №6712 від 13.02.2025 на суму 1250,00 грн. із призначенням платежу: «Оплата за послуги письмового перекладу згідно рахунку №06-25 від 13.02.2025 без ПДВ».

Сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 3028,00 грн. відповідно до платіжного доручення №6713 від 13.02.2025, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АНХОЛІ" до Рівненської митниці задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204020/2024/000072/2 від 23.12.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АНХОЛІ" за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати на переклад документів в сумі 1250,00 грн. (тисяча двісті п`ятдесят грн. 00 коп.) та судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 квітня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АНХОЛІ" (вул. Горохівська, 2А/41,с. Гірка Полонка,Луцький р-н, Волинська обл.,45607, ЄДРПОУ/РНОКПП 45374193)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Д.П. Зозуля