Справа № 640/8070/22
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/8070/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Середницька-Короп Софії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду з Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/8070/22 за позовом адвоката Середницька-Короп Софії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач), з такими вимогами:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги дружині - ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , захворювання якого призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2020.

В обґрунтування вимог зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 11.05.2020 серії НОМЕР_1 . Відповідно до Витягу з протоколу засідання 12 Регіональної BЛK по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 307 від 27.07.2020, захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до смерті, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_1 , з 26.02.1977 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Також, відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно посвідчення № НОМЕР_4 від 26.08.2020, виданого Полтавською обласною державною адміністрацією, Позивачці встановлено статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як дружині померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Також, 12.08.2020 позивач, отримала посвідчення, що дає право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (сер. ААВ № НОМЕР_5 , видане Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради).

З метою реалізації соціального та правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, передбаченого Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (ст. ст. 1, 1-1, 1-2.) ОСОБА_1 , звернулась із заявою та доданими документами до неї до ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення їх до Міністерства оборони України на комісію для розгляду питання, щодо виплати одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого (померлого).

Натомість Міністерство оброни України у Витязі з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 167 від 04.11.2021, прийшло до висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ОСОБА_2 , оскільки смерть настала понад річний термін після звільнення з військової служби. Крім того, законодавством України не передбачено здійснення виплат військовослужбовцям інших країн та членам їх сімей. Також до поданих документів не подано висновок ВЛК про причинний зв`язок смерті громадянина ОСОБА_3 .

Відповідач позов не визнав, до суду надав відзив, у якому заперечує проти позовних вимог виходячи з такого.

ОСОБА_2 проходив службу у збройних силах рф, та був звільнений 02.04.1994. Зокрема, згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.04.94 № 44 ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу 13.04.1994.

При огляді (26.03.2019) ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності. Захворювання так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (довідка МСЕК АВ 0021747).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.

За результатом розгляду поданих позивачем документів, відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу.

Відповідно пункту 3 Протоколу № 167 від 04.11.21 року засідання комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, який був затверджений ТВО Міністра оборони України 17.11.2021 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки Магай проходив службу у збройних силах російської федерації, та був звільнений 02.04.1994. Смерть ОСОБА_2 настала, коли він не був військовослужбовцем, після звільнення останнього зі служби (понад річний термін після звільнення (26 років)).

Позивач не є членом сім`ї померлого військовослужбовця Збройних Сил України. Вона є членом сім`ї військовослужбовця збройних сил рф.

На осіб, які проходили військову службу у зс рф та здійснювали діяльність з оборони рф норми Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не поширюються.

Позивач не має право на одноразову грошову допомогу, оскільки, на осіб, які проходили військову службу у зс рф та здійснювали діяльність з оборони рф норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюються.

Оскільки позивач закінчував проходження військової служби в збройних силах російської федерації та звільнений з неї, наслідком чого є те, що норми вищевказаної Угоди, Протоколу, а відповідно і Закону № 2011-ХІІ нього не поширюються.

Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

Дослідивши матеріали справи, розглянувши у змішаній формі справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Також, відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно з архівною довідкою № 179/4470 від 13.03.2019 ОСОБА_2 прибув 24.01.1990 до військової частини НОМЕР_7 та за закінченням строку відрядження у в/ч НОМЕР_8 14.05.1990.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 11.05.2020 серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання 12 Регіональної BЛK по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 307 від 27.07.2020, захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до смерті, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з посвідченням № НОМЕР_4 від 26.08.2020, виданим Полтавською обласною державною адміністрацією, позивачці встановлено статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як дружині померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

12.08.2020 позивач, отримала посвідчення, що дає право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (сер. ААВ № НОМЕР_5 , видане Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради).

З метою реалізації соціального та правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, передбаченого Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (ст. ст. 1, 1-1, 1-2.) позивач звернулась із заявою та доданими документами до неї до ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення їх до Міністерства оборони України на комісію для розгляду питання, щодо виплати одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого (померлого).

Відповідач у Витязі з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 167 від 04.11.2021 відмовив в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ОСОБА_2 з наступних підстав: дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у запасі ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якого ІНФОРМАЦІЯ_6 звільнено зі Збройних Сил Російської Федерації, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 11.05.2020 смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_7 , а згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.04.1994 № 44 майора ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу 13.04.1994, тобто до дня' смерті, отже на час смерті він не був військовослужбовцем. Виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, здійснюється за умови, що смерть настала протягом року після звільнення з військової служби. Ця норма запроваджена Законом України від 06.09.2018 № 2522-VIII Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців, який набрав чинності з 13.10.2018. Смерть ОСОБА_2 настала 10.05.2020, тобто понад річний термін після звільнення з військової служби (13.04.1994). Крім цього, законодавством України не передбачено здійснення виплат військовослужбовцям інших країн та членам їх сімей. Також до поданих документів не додано висновок ВЛК про причинний зв`язок смерті громадянина ОСОБА_2 . У поданих документах наявні два висновки ВЛК: Північного регіону від 18.03.2019 № 121 та 12 ВЛК від 27.07.2020, за якими встановлювався причинний зв`язок захворювання, а не смерті, відповідно до яких ОСОБА_2 за життя встановлювалася інвалідність.

Листом від 06.12.2021 № 9/1/8649 ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомило про прийняте рішення відповідача.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Як передбачено статтею 16-1 Закону № 2011-XIІ, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону (пункт 1 статті 16-3 Закону № 2011-XIІ).

Згідно з пунктами 6, 8, 9 статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975; тут і надалі у редакції постанови № 334 від 17.04.2019, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі:

загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, Закон №2011-XII та Порядок № 975, у редакціях, чинних на момент смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), містять положення про наявність права у членів сім`ї, батьків та утриманців на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті особи, звільненої з військової служби, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, але умови отримання одноразової грошової допомоги з цих підстав законодавцем обмежено певним часом - якщо смерть настала протягом року після звільнення її з військової служби.

Посилання позивача на вказану у позовній заяві судову практику викладену у постановах Верховного Суду, суд відхиляє, оскільки спір вирішувався за нормами пунктів 1, 2 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 № 2522-VIII та в більшій частині стосується оцінки статусу військовослужбовців, які звільненні з військової служби до звернення їх родичів за ОГД.

Також суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» від 06.09.2018 № 2522-VIII (набрав чинності 13.10.2018) норми, зокрема підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII істотно змінено, внаслідок чого вони набули такого змісту: "1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;».

До внесення змін, редакція пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (до 13.10.2018) була викладена в редакції:

«1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;».

Суд зазначає, що юридичним фактом, що є підставою виникнення у членів сім`ї, батьків та утриманців померлого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є подія смерті військовослужбовця, а днем виникнення права - дата смерті. Тому правила щодо призначення та виплати допомоги регулюються положеннями законодавства, яке було чинним саме на той момент.

Системний аналіз підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII, у редакції, яка була чинною на дату смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), дає підстави для висновків, що виникнення права на одноразову грошову допомогу пов`язано із такими юридичними фактами: по-перше - смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби; по-друге - смерті військовослужбовця, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; по-третє - смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

У перших двох випадках йдеться про смерть діючих військовослужбовців.

У третьому випадку, підставою для призначення та виплати допомоги є смерть особи, звільненої з військової служби.

Однак законодавець передбачив, що для виникнення права на допомогу необхідним є одночасне існування таких умов: 1) смерть особи, звільненої з військової служби, настала протягом року після звільнення; 2) смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Судом встановлено, що не заперечується сторонами, ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу 13.04.1994, а згідно зі свідоцтвом про смерть останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад річний термін після звільнення з військової служби.

Отже, настання смерті ОСОБА_2 відбулося після сплину одного року після звільнення, а тому одна із обов`язкових умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги не дотримана. При цьому, та обставина, що у витязі з протоколу засідання РВЛК встановлено, що захворювання та причини смерті ОСОБА_2 «пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» не є підставою для призначення бажаної для позивача допомоги, оскільки перша із двох обов`язкових умов для отримання допомоги не дотримана.

Суд погоджується з відповідачем, що на момент виникнення спірних правовідносин на військовослужбовців зс рф не розповсюджувалось законодавство України, яким врегульовано соціальний захист військовослужбовців Збройних Сил України та їх членів сімей.

Водночас, відповідачем не спростовано наявність у чоловіка позивача громадянства України.

Суд зазначає, що за усталеною судовою практикою Верховного Суду на момент смерті чоловіка позивача, перебування у статусі військовослужбовця законодавством не вимагається. Смерть ОСОБА_2 пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка сталась 28.04.1986, що є загальновідомим фактом, тобто приймаючи участь у її ліквідації останній проходив службу в лавах армії срср, а не зс рф, що спростовує посилання відповідача про необхідність бути військовослужбовцем ЗСУ, враховуючи дату створення 06.12.1991.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що чоловік позивача проходив службу (перед звільненням) в зс рф, проте даний факт не може бути визначальним у вирішенні питання наявності права позивача на отримання ОГД, враховуючи причинно наслідковий зв`язок смерті ОСОБА_2 та дати отримання захворювання.

Виходячи з матеріалів справи, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача про не надання позивачем документів про причинний зв`язок смерті чоловіка позивача. Також відповідачем не вказано, які саме документи необхідно надати.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, пункт 29).

Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат № 167 від 04.11.2021 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є обґрунтованим та правомірним, відтак у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, під час прийняття спірної про застосування до позивача штрафу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак вказана постанова відповідає критеріям правомірності і підстави для її скасування у суду відсутні.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Середницька-Короп Софії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива