Справа № 815/1360/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р. м. ОдесаСправа № 815/1360/18

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 13.11.2024р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду 06 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання бездіяльність протиправною, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

29.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність щодо своєчасного повідомлення його про можливість вийти на пенсію, не надавши необхідної інформації та документів для звернення за оформленням пенсії; визнання протиправними дій щодо завідомо незаконного звільненні; скасування наказу від 11.04.2016 №699 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності; скасування наказу від 10.05.2016 №302 о/с в частині звільнення його з поліції; поновлення його на посаді старшого оперуповноваженого Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.05.2016 по дату винесення рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач порушив порядок притягнення його до дисциплінарної відповідальності, формально підійшов до з`ясування обставин, що призвело до безпідставного застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 в задоволенні позову відмовлено, оскільки матеріалами службового розслідування підтверджується вчинення позивачем дисциплінарного проступку внаслідок його низьких ділових та моральних якостей, недотримання ним вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігнорування Закону України «Про Національну поліцію», а тому притягнення його до дисціплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби є обґрунтованим.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що з 07.11.2015 позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області на посаді старшого оперуповноваженого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головному управлінні Національної поліції в Одеській області. /т.1 а.с.13/

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.03.2016 №466, на підставі інформації про проведення військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000062 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 та ч.2 ст.365 Кримінального кодексу України, відносно оперуповноважених Іллічівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом. /т.2 а.с.14/

Висновком службового розслідування за результатами службового розслідування, проведеного за фактом надзвичайної події в Іллічівському відділенні поліції Овідіопольського відділу поліції Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, затвердженим 01.04.2016, встановлено грубе порушення ОСОБА_1 вимог ст. 207-213 Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 6-8 п. 1.3 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, додатку 14 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.04.2009 №181, що виразилось у незаконному доставлянні та утриманні в Іллічівському відділенні поліції громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , несвоєчасному внесенні відповідних відомостей до Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, що в подальшому призвело до звернення вказаних осіб із заявою до прокуратури, внесенню відповідних відомостей до ЄРДР, оголошенню підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, рівня довіри населення до поліції. /т.1 а.с.215-235/

09.05.2016 начальником Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області внесено начальнику Головного управління Національної поліції в Одеській області подання про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції). /т.1 а.с.169-170/

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.04.2016 №699, крім іншого, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в грубому порушенні ОСОБА_1 вимог ст.207-213 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст.6-8 п.1.3 ч.1, ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, додатку 14 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.04.2009 №181, що виразилось у незаконному доставлянні та утриманні в Іллічівському відділення поліції громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , несвоєчасному внесенні відповідних відомостей до Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, що в подальшому призвело до звернення вказаних осіб із заявою до прокуратури, внесенню відповідних відомостей до ЄРДР, оголошенню підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, рівня довіри населення до поліції, капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, звільнено зі служби в поліції. /т.1 а.с.171-175/

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10.05.2016 №302о/с, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції), звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, з 11.05.2016. /т.1 а.с.166/

Не погоджуючись з діями щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та подальшим звільненням зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно зі ст.58 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі Закон, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Відповідно до ст.19 вказаного Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

При цьому, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не було затверджено, на поліцейських поширювалася дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (надалі Статут, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначав сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно з ст.5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст.14 Статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі Інструкція, що була чинна до 07.11.2018).

Пунктом 2.1. вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового або начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового або начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового або начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового або начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Так, підставою винесення наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.03.2016 №466 слугувала інформація про проведення військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000062 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 та ч.2 ст.365 Кримінального кодексу України, відносно оперуповноважених Іллічівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом. /т.2 а.с.14/

Отже, згідно приписів ст.14 Статуту наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області 19.03.2016 №466 щодо призначення службового розслідування винесено у межах повноважень та відповідно до визначеного порядку.

Так, висновок службового розслідування відносно дій позивача затверджено 01.04.2016, тобто службове розслідування проведено з дотриманням строку, передбаченого Статутом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку щодо дотримання відповідачем вимог щодо проведення службового розслідування.

Так, частиною 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Тобто, закон вимагає від кожного поліцейського суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності.

Одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює повагу до гідності інших осіб, ввічливість та дотримання високої культури спілкування, доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів, недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення. В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Висновком службового розслідування за результатами службового розслідування, проведеного за фактом надзвичайної події в Іллічівському відділенні поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженим 01.04.2016, встановлено грубе порушення ОСОБА_1 вимог ст. 207-213 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст.6-8 п.1.3 ч.1, ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, додатку 14 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України від 28.04.2009 № 181, що виразилось у незаконному доставлянні та утриманні в Іллічівському відділення поліції громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , несвоєчасному внесенні відповідних відомостей до Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, що в подальшому призвело до звернення вказаних осіб із заявою до прокуратури, внесенню відповідних відомостей до ЄРДР, оголошенню підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, рівня довіри населення до поліції. /т.1 а.с.215-235/

Відповідно до ст.207 Кримінального процесуального кодексу України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1). Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у ст.482 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні (ч.2).

Згідно ч.4 ст.208 Кримінального процесуального кодексу України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст.213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

В ст.209 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно ст.210 Кримінального процесуального кодексу України уповноважена службова особа зобов`язана доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструються дата, точний час (година і хвилини) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством (ч.1). Про кожне затримання уповноважена службова особа одразу повідомляє за допомогою технічних засобів відповідальних осіб в підрозділі органу досудового розслідування (ч.2). У разі наявності підстав для обґрунтованої підозри, що доставлення затриманої особи тривало довше, ніж це необхідно, слідчий зобов`язаний провести перевірку для вирішення питання про відповідальність винуватих у цьому осіб (ч.3).

Відповідно до ст.213 Кримінального процесуального кодексу України уповноважена службова особа, що здійснила затримання, зобов`язана надати затриманій особі можливість негайно повідомити про своє затримання та місце перебування близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором цієї особи. Якщо уповноважена службова особа, що здійснила затримання, має підстави для обґрунтованої підозри, що при повідомленні про затримання ця особа може зашкодити досудовому розслідуванню, вона може здійснити таке повідомлення самостійно, проте без порушення вимоги щодо його негайності (ч.1). Уповноважена службова особа, що здійснила затримання, зобов`язана негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. У разі неприбуття в установлений законодавством строк захисника, призначеного органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, уповноважена службова особа негайно повідомляє про це відповідний орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги (ч.4).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, працівники поліції Іллічівського відділення поліції, в тому числі і оперуповноважений ОСОБА_1 , за дорученням слідчого здійснили затримання та доставку до органу поліції громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно ст.6, п.п.1-3 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Тобто, під час виконання доручення слідчого позивач повинен був бути обізнаний про підстави затримання та доставки до органу поліції громадян Юсуфова Т.М., Барди А.О. та Травлоса Д.В.

Однак, в порушення вимог ст.29 Конституції України, ст.207-213 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_1 не повідомив громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обставини затримання та у вчиненні якого злочину вони підозрювалися, не роз`яснив їх право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, або не говорити нічого з приводу підозри проти них, не надав їм змогу повідомити про їх затримання та місце перебування інших осіб, не склав протоколи про їх затримання та не доставив їх до органу досудового розслідування, а також не повідомив про затримання орган (установу), уповноважену законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Приписами п.п. 6.6.2 п. 6.6 розділу VI Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 28.04.2009 №181 направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, визначено, що розгляді обставин щодо правопорушника черговий зобов`язаний: зареєструвати доставлену особу в журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених (додаток 14), обов`язково вказавши дату й точний час доставлення, та доповісти відповідальному по ОВС. Якщо у доставленої особи відсутні документи, то прізвище, ім`я, по батькові, поштова адреса місця фактичного проживання (реєстрації) записуються в цьому журналі з слів особи.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції Іллічівського відділення поліції, в тому числі і оперуповноважений ОСОБА_1 затриманих 13.02.2016 громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завели до службового приміщення сектору кримінальної поліції, яке розташоване в окремій будівлі від адмінбудівлі Іллічівського відділення поліції, що призвело до не внесення своєчасно доставлених осіб до журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, чим порушено положення Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.04.2009 №181.

Відповідно до ст.15, 16 Статуту у разі порушення дисципліни особами рядового і начальницького складу в період перебування у відрядженні, відпустці, на відпочинку або в період тимчасової непрацездатності начальник органу чи підрозділу, у межах відповідної території, де вчинено дисциплінарний проступок, уживає заходів щодо його припинення, збирає первинні матеріали та надсилає їх для розгляду за місцем проходження служби порушника.

Накладання дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу за проступки, учинені під час чергування, несення вартової чи патрульно-постової служби, здійснюється тільки після закінчення чергування, варти або після заміни їх іншими особами та здачі зброї.

Накладення дисциплінарного стягнення на особу, яка перебуває в стані сп`яніння, а також одержання від неї пояснень мають бути відкладені до її протверезіння.

Дисциплінарні стягнення за порушення кримінального процесуального законодавства на осіб рядового і начальницького складу можуть накладати лише начальники, яким надано право призначати цих працівників на посаду, їх заступники та керівники органу досудового розслідування в межах наданих їм повноважень.

Дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 12 Статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що дисциплінарна комісія дійшла до обґрунтованого висновку щодо порушення позивачем вимог ст. 207-213 КПК України, ст. ст. 6-8 п. 1.3 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, додатку 14 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом МВС України від 28.04.2009 № 181, що виразилось у незаконному доставлянні та утриманні в Іллічівському ВП громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , несвоєчасному внесенні відповідних відомостей до Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, що в подальшому призвело до звернення вказаних осіб із заявою до прокуратури, внесенню відповідних відомостей до ЄРДР, оголошенню підозри про вчинення кримінального правопорушення, що стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Також гарантована п.2 ст.6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п.1 ст.6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Відсутність вироку суду про визнання винним позивача у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема, в наказі про звільнення вказаний п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», а не п.10 цієї норми.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо безпідставності позовних вимог щодо протиправності наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача зі служби в поліції, оскільки вони прийняті в порядку передбаченому законодавством з урахуванням тяжкості проступку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального права, тому в порядку ст.316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький