Справа № 420/27118/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27118/24

Категорія:108020000 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:07.11.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БОНА ДОМУС" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року ТОВ "БОНА ДОМУС" звернулось до суду з позовом до Одеської митниці про визнання противоправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000132/2 від 24 серпня 2024 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 23 серпня 2024 року позивачем було подано до митниці МД №24UА18U8 для оформлення вантажу товар №1: прямокутний плаский виріб без сполучення з іншими матеріалами, несамоклейний гнучкий, з малюнками та текстом, розміром 98см*58см - 150000 шт., торговельна марка BONA DOMUS, країна виробництва Китай, виробник товарів GUANGZHOU GOOD PLASTIC PRODUCTS CO.,LTD. Під час декларування товару позивачем відповідно до ст.ст. 57, 58 МК України самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано до митного органу повний пакет документів, передбачений ст.5 3 МК України. Проте, за результатами розгляду поданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 24 серпня 2024 року №UA500020/2024/000132/2, яким за резервним методом скориговано митну вартість товару. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ "БОНА ДОМУС" числового значення складових митної вартості товару, заявленого за основним методом його визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що декларантом до митниці було подано митну декларацію для здійснення митного оформлення товарів від 23 серпня 2024 року №24UA18U8. Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Разом з цим, у п.4.2 контракту зазначено, що ціни, зазначені в дійсному контракті, включають в себе вартість упаковки, маркування, в яких поставляється товар. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. У поданій до митного оформлення декларації країни відправлення від 23 червня 2024 року №40942535 внесені коди товарів на рівні десяти знаків, які не відповідають задекларованому коду товарів згідно УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експертної операції з конкретною поставкою. Надана копія митної декларації країни відправлення не завірена належним чином та надана без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 МК України, тому не може розглядатися для підтвердження заявленої декларантом митної вартості. У наданому до митного оформлення інвойсі від 14 червня 2024 року №QG24-6003F01 та коносаменті від 23 червня 2024 року №MWSKODE24061588FD відсутній штамп ПМК посадової особи. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 24 серпня 2024 року митним органом отримано переклад митної декларації країни відправлення та лист уповноваженої особи від 24 серпня 2024 року №24/08/1 з повідомленням, що у встановлений термін інші витребувані митним органом додаткові документи надаватися не будуть. Отже, декларантом не надані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст. 53 МК України, розбіжності не спростовано. Тому митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням наявної в митниці інформації щодо аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. З огляду на викладене, оскаржуване рішення є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року позовна заява ТОВ "БОНА ДОМУС" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволена.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 24 серпня 2024 року №UA500020/2024/000132/2.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ "БОНА ДОМУС" судовий збір у сумі 5 045 грн. 79 коп.

В апеляційній скарзі Одеської митниці ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про правомірність дій Одеської митниці щодо прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки документи, які надані позивачем до митного органу на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, містили розбіжності.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "БОНА ДОМУС" посилається на правомірність оскаржуваного судового рішення та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

10 жовтня 2019 року між компанією GUANGZHOU GOOD PLASTIC PRODUCTS CO., LTD (Продавець) та ТОВ "БОНА ДОМУС" (Покупець) укладено контракт №1, за умовами якого продавець продає, а покупець купує промислові товари, а також інші товари в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в інвойсах (рахунках постачальника), які є невід`ємною частиною даного контракту (п.1.1 контракту).

Пунктом 3.1 контракту встановлено, що загальна сума контракту становить 450000 USD США.

Відповідно до п.4.1 контракту продавець поставляє товар, який продається згідно даного контракту, на умовах FOB-SHEKOU CHINA Китай або на інших умовах поставки, зазначених в інвойсі.

Приписами п.5.1.3 контракту передбачено, що оплата за товар може бути здійснена до їх отримання (передплата), а також допускається відстрочка платежів до 30 календарних днів, відповідно до інвойсів. Оплата вартості товару може здійснена покупцем з моменту виставлення вимоги продавцем на протязі 14 днів. Дія цього пункту вступає в силу якщо інше не встановлено інвойсом, а також в разі якщо за час дії цього контракту у покупця виникне заборгованість перед продавцем.

Згідно п.7.1 контракту товар повинен бути промаркований, завантажений і упакований так, щоб виключити псування або знищення його на весь період постачання до прийому товару покупцем.

30 грудня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до контракту, якою, серед іншого, п.5.1.3 викладено в наступній редакції: "Оплата за товари може бути здійснено до їх отримання (передплата), а також допускається відстрочка платежів до 160 календарних днів, відповідно до інвойсів. Оплата вартості товару може здійснена покупцем з моменту виставлення вимоги продавцем на протязі 14 днів. Дія цього пункту вступає в силу якщо інше не встановлено інвойсом, а також в разі якщо за час дії цього контракту у покупця виникне заборгованість перед продавцем".

На виконання умов контракту компанією GUANGZHOU GOOD PLASTIC PRODUCTS CO., LTD поставлено ТОВ "БОНА ДОМУС" товар, а саме: №1 - прямокутний плаский виріб без сполучення з іншими матеріалами, несамоклейний гнучкий, з малюнками та текстом розміром 98см*58см - 150000 шт., торговельна марка BONA DOMUS, країна виробництва - Китай, виробник товарів GUANGZHOU GOOD PLASTIC PRODUCTS CO.,LTD.

23 серпня 2024 року декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару МД №24UA18U2. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист від 14 червня 2024 року №QG24-6003F01-757; рахунок-фактуру (інвойс) від 14 червня 2024 року №QG24-6003F01; коносамент від 23 червня 2024 року MWSKODE24061588FD; навантажувальний документ від 20 серпня 2024 року №DOL00000478; декларацію про походження товару від 14 червня 2024 року №QG24-6003F01; банківський платіжний документ від 06 серпня 2024 року №31; прайс-лист від 14 червня 2024 року б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 10 жовтня 2019 року №1; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30 грудня 2021 року №1; лист виробника від 14 червня 2024 року; копію митної декларації країни відправлення від 23 червня 2024 року №40942535.

За результатами перевірки МД №24UA18U8 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 23 серпня 2024 року, в якому вказано, що подані до митного оформлення документи містяться розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та витребувано додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Листом від 24 серпня 2024 року №24/08/1 позивач додатково надав переклад листа виробника, переклад експортної декларації країни відправлення та повідомив, що інших документів надаватися не буде.

24 серпня 2024 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000132/2, відповідно до якого визначено вартість товару №1 2,5675 дол. США/кг, ніж заявлено декларантом 1,0537 дол. США/кг.

У рішенні про коригування митної вартості зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Разом з цим, у п.4.2 контракту зазначено, що ціни, зазначені в дійсному контракті, включають в себе вартість упаковки, маркування, в яких поставляється товар. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. У поданій до митного оформлення декларації країни відправлення від 23 червня 2024 року №40942535 внесені коди товарів на рівні десяти знаків, які не відповідають задекларованому коду товарів згідно УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експертної операції з конкретною поставкою. Надана копія митної декларації країни відправлення не завірена належним чином та надана без перекладу на українську мову всупереч ст.254 МК України, тому не може розглядатися для підтвердження заявленої декларантом митної вартості. У наданому до митного оформлення інвойсі від 14 червня 2024 року №QG24-6003F01 та коносаменті від 23 червня 2024 року №MWSKODE24061588FD відсутній штамп ПМК посадової особи. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 24 серпня 2024 року митним органом отримано переклад митної декларації країни відправлення та лист уповноваженої особи від 24 серпня 2024 року №24/08/1 з повідомленням, що у встановлений термін інші витребувані митним органом додаткові документи надаватися не будуть. Отже, декларантом не надані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст. 53 МК України, розбіжності не спростовано. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів є більшим і становить: товару №1 - 2,5675 дол. США/кг (МД від 20 серпня 2024 року №UA209230/2024/076739), ніж заявлено декларантом 1,0537 дол. США/кг.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 24 серпня 2024 року №UA500020/2024/000132/2, відповідачем сформовано карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000306.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду із позовною заявою про його скасування.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з безпідставності тверджень відповідача, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 1, п.24 ч.1 ст. 4, ст.ст. 49, 50, ч.1 ст. 51, ч.2 ст. 52, ч.ч.1, 3 ст. 53, ч.ч.1-3 ст. 55, ст. 57, ч.ч.4, 5 ст. 58, ч.3 ст. 318 МК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.3 ст. 318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 зазначеної статті є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару, задекларованого у митній декларації, здійснювалась на підставі контракту №1 від 10 жовтня 2019 року, укладеного між компанією GUANGZHOU GOOD PLASTIC PRODUCTS CO.,LTD (Продавець) та ТОВ (Покупець).

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи митного органу, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, оскільки заявлені декларантом витрати на упаковку та робіт, пов`язаних з пакуванням, до складових митної вартості може мати місце лише у випадку, якщо такі витрати не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар. Відповідно, вартість упаковки та робіт з пакування входить до вартості товару за договором, у зв`язку з чим не додаються при визначенні митної вартості товару. Упаковка призначена виключно для цілей транспортування і збереження товару та не впливає на його ціну.

Так, відповідно до п.7.1. контракту №1 від 10 жовтня 2019 року, товар повинен бути промаркований, завантажений та упакований так, щоб виключити псування або знищення його на весь період постачання до прийому товару Покупцем.

Згідно з інвойсом №QD24-6002F01 від 17 червня 2024 року поставка товару відбувалась на умовах CFR, який передбачає, що продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.

Тобто всі витрати до моменту доставки товару до порту призначення несе саме продавець, пакування товару відбувається до моменту його завантаження на судно.

Згідно ст. А.9 Перевірка упаковка маркування Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), ІНКОТЕРМС 2000, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Отже, при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

Таким чином, оскільки поставку товару здійснено у тарі постачальника, судом встановлено, що її вартість входить до ціни товару. Тобто, у спірних правовідносинах вартість пакування не є витратами, котрі понесено покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару. Товар, який був поставлений за контрактом, є несипучим, тому не потребує додаткової упаковки, крім тари, в якій він перевозиться.

Окрім того, митними органом не зазначено яким чином вказані обставини перешкоджають визначенню вартості оплаченого товару.

Апеляційний суд також вважає необґрунтованими доводи митного органу щодо відсутності підтвердження витрат на транспортування декларантом, з урахуванням наступного.

Відповідно до положень п.5 ч.10 ст. 58 МКУ складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари є, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно з п.6 ч.2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів та обов`язково подаються до митниці, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до правил Інкотермс, згідно з умовами поставки CFR продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару у вказаний порт призначення.

При цьому, в даному випадку позивач імпортував вироби, які системно імпортує суттєвою партією за контрактом з виробником продукції з Китаю за власною торгівельною маркою, яка фактично співпадає з назвою підприємства, являючись системним імпортером саме такої продукції. Об`єм поставки позивача більш ніж у шість разів більше ніж в декларації, взятій за основу для донарахування. При цьому, декларації мають різні умови поставки, які виражаються саме у місці поставки, Констанца/порт Південний. Також, митну вартість товарів у декларації, взятій за основу, визначав сам відповідач, а не імпортер.

Щодо доводів митниці про відсутність даних щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснювалась за правилами CFR ODESA, UKRAINE (CFR (Cost and Freight вартість та фрахт), термін, якій регулює права сторін договору купівлі-продажу при морському перевезенні товарів.

За цими умовами, продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно та сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто, умови CFR (вартість і фрахт) вже його включають.

Таким чином, витрати на навантаження оцінюваних товарів для цілей визначення митної вартості включаються до ціни товару, однак за умови, що такі витрати були понесені покупцем та не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Колегія суддів також критично ставиться до зауважень митного органу, що у наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товарів від 10 травня 2024 року №Б/Н зазначені ціни товарів на умовах CFR ODESA, таким чином призначені для відповідного регіону, тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів

Доводи митного органу, що наданий декларантом прайс-лист від 01 липня 2020 року має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, не свідчить про порушення позивачем норм митного законодавства, оскільки прайс-лист не є основним документом відповідно до ч.2 ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2020 року у справі №810/690/17.

Водночас, надані позивачем документи (зокрема і прайс-лист) кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товари та їх ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Колегія суддів також наголошує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Натомість, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Отже, відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000132/2 від 24 серпня 2024 року, оскільки контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до ч.3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Проте, приписи вказаної статті митним органом були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи, колегія суддів констатує, що на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.