Справа № 200/5157/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року справа №200/5157/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2024 року у справі № 200/5157/24 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії по нарахуванню щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» (далі Порядок № 1266), виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням її коригування;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести перерахунок, призначеної. щомісячної страхової виплати, з моменту її призначення 4 квітня 2024 року, виходячи із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. п. 3, 6, 11 Порядку № 1266, за розрахунковий період з 1 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року та виплатити недоплачену суму різниці в розмірі щомісячної страхової виплати з 4 квітня 2024 року по день її перерахунку. Ухвалою суду від 29 липня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - третя особа, ГУ ПФУ в Донецькій області).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2024 року позов задоволений частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягали у визначенні позивачу розміру щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року, з урахуванням її коригування;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести позивачу перерахунок розміру щомісячної страхової виплати з 4 квітня 2024 року із застосуванням середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. п. 3, 6, 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні;

- в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову через порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що 01.07.2024 головним управлінням направлено запит від №2200-0312-5/65293 до Пенсійного фонду України для підтвердження правомірності прийнятого рішення №22001-24-2 від 21.06.2024 про призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати.

Листом Пенсійного фонду України від 26.07.2024 №2800-030402-9/45636 у відповідь на запит, повідомлено, що при обчисленні середньої заробітної плати для призначення страхових виплат ОСОБА_1 здійснено головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відповідно до норм Порядку №1266.

Оскільки від дати настання страхового випадку (дати звільнення 23.09.2022) та дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04.04.2024) минуло більше року, відтак при обчисленні середньої заробітної плати позивачу правомірно застосовано норми пункту 14 Порядку №1266 та враховано заробітну плату за 12 календарних місяців перед звільненням з роботи з 01.09.2021 по 31.08.2022 та проведено її коригування.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 :

Запис 10 06 вересня 2019 року на підставі наказу від 06 вересня 2019 року № 202к ОСОБА_1 була прийнята на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» нормувальником гірничим на підземних роботах.

Запис 11 23 вересня 2022 року на підставі наказу від 23 вересня 2022 року № 270к звільнена за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання за ст. 38 Кодексу законів про працю України.

31 травня 2023 року Лікарсько-експертна комісія Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» склала медичний висновок № 21/432 про наявність хронічного професійного захворювання, в якому навела такі відомості:

Прізвище, ім`я, по батькові хворого ОСОБА_1 .

Місце останньої роботи ТОВ «Краснолиманське» до 23 вересня 2022 року.

Діагноз вперше виявленого хронічного захворювання: ХОЗЛ ІІ стадія, група Е, COLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз; ЛН ІІ ст. (друга).

Встановлення професійного характеру захворювання захворювання професійне, встановлено вперше.

Обґрунтування діагнозу хронічного захворювання підставою для встановлення професійної категорії захворювання виявились: дані клініко-функціональних обстежень; динаміка та перебіг захворювання, розвиток під час роботи; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці від 12 травня 2023 року, згідно з якою хвора підлягала дії виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі величини (концентрація пилу: 11,5 14,2 53,3 мг/м3, при ГДК 10 мг/м3); стаж в шкідливих умовах праці більше 28 років.

Повідомлення про наявність вперше виявленого хронічного професійного захворювання від 31 травня 2023 року № 350.

Висновок видано на підставі протоколу засідання Лікарсько-експертної комісії від 31 травня 2023 року № 21/432.

13 червня 2023 року т. в. о. начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Зуб Г. затвердила акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання (отруєння) (форма П-4) (далі Акт (форма П-4)), в якому комісія навела такі відомості:

1. Дата складення 13 червня 2023 року.

3. Найменування підприємства, установи, організації, код згідно з ЄДРПОУ товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», 32281519.

7. Комісія у складі:

[…]

провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ХОЗЛ ІІ ст., група Е, GOLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (друга) захворювання професійне, встановлено вперше.

9. Дата встановлення остаточного діагнозу 31 травня 2023 року.

10. Найменування закладу охорони здоров`я, який встановив діагноз Клініка професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України».

11. Захворювання виявлено під час медичного огляду, звернення при зверненні до КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради.

12. Відомості про хворого ОСОБА_1 ; стать жіноча; вік (повних років) 51 рік; професія (посада) нормувальник гірничий на підземних роботах (2412.2); стаж роботи 28 років 06 місяців 16 днів; за професією 28 років 06 місяців 16 днів; в умовах впливу шкідливих факторів 04 роки 05 місяців 05 днів.

13. Висновок про наявність шкідливих умов праці відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 травня 2014 року за № 472/25249, умови та характер праці нормувальника гірничого на підземних роботах відділу економіки ТОВ «Краснолиманське» відносяться: за концентрацією пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 3 ступеню; за важкістю праці до 3 класу 1 ступеню; за показниками напруженості праці до 3 класу 2 ступеню; за рівнем виробничого пилу до 3 класу 1 ступеню; за параметрами мікроклімату до 2 класу (допустимий).

14. Діагноз ХОЗЛ ІІ ст., група Е, GOLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (друга) (J 44.8)/

Супутній діагноз ІХС: дифузний кардіосклероз; кальциноз аортального клапану; недостатність аортального клапану І ст., СН 1 (один); гіпертонічна хвороба І ст., 2 ст., ризик 2 (помірний) (125.1.7).

15. Чи було раніше у особи виявлено хронічне професійне захворювання (отруєння) (якщо «так», вказати діагноз, рік його виявлення, а також усі супутні захворювання загального профілю) раніше хронічних професійних захворювань виявлено не було.

16. На момент розслідування хвора ОСОБА_1 23 вересня 2022 року звільнена з підприємства за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання згідно зі ст. 38 Кодексу законів про працю України; перебуває на амбулаторному лікуванні.

17. Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України, а саме Шахта «Краснолиманська» виробничого об`єднання «Красноармійськвугілля» (державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» дільничний гірничий нормувальник (виробнича практика) з 10 червня 1992 року по 17 липня 1992 року, з 17 січня 1994 року по 31 березня 1994 року; дільничний гірничий нормувальник з 01 липня 1994 року по 16 квітня 2018 року; ТОВ «Краснолиманське» нормувальник гірничий на підземних роботах з 17 квітня 2018 року по 05 вересня 2019 року, з 06 вересня 2019 року по 23 вересня 2022 року.

У зв`язку з недосконалістю технологічного процесу на підприємствах вугільної промисловості (зокрема виділення значних концентрацій пилу переважно фіброгенної дії під час роботи технологічного обладнання), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів), виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилоподавлення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу) на інших підприємствах, ОСОБА_1 працювала в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища, концентрації та рівні яких перевищують допустимі параметри.

За час роботи ОСОБА_1 в ТОВ «Краснолиманське» не зафіксовано випадків порушення технологічних регламентів виробничого процесу, порушень техніки безпеки, гігієни праці з боку адміністрації підприємства, відсутності або несправності засобів колективного захисту, що могло б сприяти виникненню або розвиненню профзахворювання. Даний випадок професійного захворювання взято до обліку ТОВ «Краснолиманське» на підставі п. 101 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, як останнім підприємством вугільної промисловості, де ОСОБА_1 працювала за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку даного хронічного професійного захворювання.

18. Причина виникнення хронічного професійного захворювання пил переважно фіброгенної дії: з вмістом вільного діоксиду кремнію до 5% (4,3%); фактична концентрація в повітрі робочої зони на робочому місці нормувальника гірничого на підземних роботах складала 53,3 мг/м3, при гранично допустимій концентрації 10 мг/м3.

За довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 863773 від 09 квітня 2024 року, за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 з 04 квітня 2024 року безстроково встановлена інвалідність третьої групи внаслідок професійного захворювання.

Згідно з випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 09 квітня 2024 року серії 12 ААА № 150051, ОСОБА_1 з 04 квітня 2024 року безстроково встановлена інвалідність третьої групи внаслідок професійного захворювання та визначений ступінь втрати професійної працездатності 30%.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято постанову від 21 червня 2024 року № 22001-24-2 про призначення ОСОБА_1 страхових виплат.

Цією постановою згідно з Законом № 1105 ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначило ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату втраченої заробітної плати з 04 квітня 2024 року довічно в розмірі 16 973,89 грн та одноразову допомогу потерпілому у розмірі 16 800,00 грн.

Позивач не погодилась з розміром щомісячної страхової виплати.

2 липня 2024 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявами № ВЕБ-2001-Ф-С-24-111096 та № ВЕБ-22001-Ф-С-24-111151 (вх. № 11794/1-2200-24 та вх. № 11795/1-2200-24) щодо правильності призначення страхових виплат та алгоритму їх розрахунку.

У відповідь на ці заяви листом від 17 липня 2024 року № 13327-11794/І-03/8-2200/24 ГУ ПФУ в Хмельницькій області надало такі роз`яснення.

4 квітня 2024 року спеціалізована медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Краматорськ (виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 09 квітня 2024 року серії 12 ААА № 150051) з врахуванням медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 31 травня 2023 року № 21/432, виданого державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» визнала ОСОБА_1 особою з інвалідністю третьої групи від професійного захворювання довічно та встановила 30% втрати працездатності.

На цій підставі ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення про призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати з 04 квітня 2024 року в розмірі 16 973,89 грн та одноразової допомоги потерпілому у розмірі 16 800,00 грн.

При розрахунку середньомісячного заробітку для призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати ГУ ПФУ в Хмельницькій області виходило з наступного.

Згідно з п. 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності (п. 13 Порядку № 1266).

Відповідно до п. 14 Порядку № 1266 у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування […].

У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку, зокрема, з поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області вказувало на те, що згідно з записами в трудовій книжці з 6 вересня 2019 року по 23 вересня 2022 року ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Краснолиманське» на посаді нормувальника гірничого на підземних роботах.

13 червня 2023 року комісією складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), в якому зазначено, що професійне захворювання виникло у ОСОБА_1 у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України; останнім підприємством, де вона працювали за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку у неї хронічного професійного захворювання, є ТОВ «Краснолиманське».

Враховуючи, що на дату проведення розслідування (13 червня 2023 року) ОСОБА_1 не працювала, датою настання страхового випадку є дата звільнення з роботи (23 вересня 2022 року).

Оскільки від дати настання страхового випадку (дати звільнення 23 вересня 2022 року) та дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року) минуло більше року, при обчисленні ОСОБА_1 середньої заробітної плати застосовані норми п. 14 Порядку № 1266, а саме врахована заробітна плата за 12 календарних місяців перед звільненням з роботи з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року та проведено її коригування.

Розрахунок середньомісячного заробітку проведено наступним чином:

1) Обчислені коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді:

період з 01 вересня 2021 року по 30 вересня 2021 року; З(в) нарахована заробітна плата 35 380,31 грн; З(с) середня заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, 14 239,30 грн; коефіцієнт заробітної плати К = З(в) : З(с) 2,48469;

період з 01 жовтня 2021 року по 31 жовтня 2021 року; З(в) 36 231,73 грн; З(с) 14 044,81 грн; К 2,57972;

період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року; З(в) 37 706,14 грн; З(с) 14 282,18 грн; К 2,64008;

період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року; З(в) 50 851,18 грн; З(с) 17 453,23 грн; К 2,91357;

період з 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року; З(в) 41 127,79 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 2,81316;

період з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року; З(в) 52 097,94 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 3,56353;

період з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; З(в) 57 698,23 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 3,94659;

період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; З(в) 21 040,76 грн; З(с) 5 946,48 грн (13 722,62 грн : 30 днів х 13 днів); К 3,53835; примітка не враховано період з 01 квітня 2022 року по 16 червня 2022 року, оскільки позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати (накази від 22 березня 2022 року № 146/б та від 17 червня 2022 року № 425/б);

період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року; З(в) 54 432,74 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 3,72336;

період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року; З(в) 61 932,99 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 4,23639.

2) Визначена загальна сума коефіцієнтів заробітної плати, яка за 10 календарних місяців становить 32,43944.

3) Розрахована середня заробітна, розмір якої становить 56 579,64 грн (17441,62 (середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України за 2023 рік) х 32,43944 (сума коефіцієнтів заробітної плати) : 10 (кількість календарних місяців)).

Розрахунок щомісячної страхової виплати проведений наступним чином:

56 579,64 грн (середня заробітна плата) х 30% (відсоток втрати працездатності) = 16 973,89 грн (розмір щомісячної страхової виплати).

Розрахунок одноразової допомоги потерпілому проведений наступним чином:

56 000,00 грн (8000,00 грн (мінімальна заробітна плата з 01 квітня 2024 року) х 7) х 30 (відсоток втрати працездатності) = 16 800,00 грн (розмір одноразової допомоги).

Заявниці роз`яснено, що у разі незгоди з відповіддю ГУ ПФУ в Хмельницькій області, вона може оскаржити її до Пенсійного фонду України або до суду.

Також, 1 липня 2024 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області звернулося до Пенсійного фонду України з листом № 2200-0312-5/65293, в якому просило спростувати або підтвердити його висновок про те, що враховуючи, що на дату настання страхового випадку (13 червня 2023 року) ОСОБА_1 не працювала (дата звільнення 23 вересня 2022 року), при обчисленні середньої заробітної плати належить застосовувати норми п. 14 Порядку № 1266 і враховувати заробітну плату за 12 календарних місяців перед звільнення з роботи (з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року) з урахуванням коригування.

Листом ПФУ від 26 липня 2024 року № 2800-030402-9/45636 надано відповідь, в якому посилався на норми п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 8 ст. 36 Закону № 1105, п. п. 13, 14 Порядку № 1266 і зазначив, що згідно з наведеними в листі ГУ ПФУ в Хмельницькій області обставинами на день встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності ОСОБА_1 (04 квітня 2024 року) минуло більше року з її звільнення з підприємства, де були умови для виникнення хронічного професійного захворювання (звільнення 23 вересня 2022 року), тому середня заробітна плата потерпілої обчислюється відповідно до п. 14 Порядку № 1266, виходячи з розміру заробітної плати перед звільненням з роботи, з якою пов`язане професійне захворювання.

За висновком Пенсійного фонду України, ГУ ПФУ в Хмельницькій області обчислило середню заробітну плату для призначення страхових виплат ОСОБА_1 з дотриманням вимог Порядку № 1266.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд враховує наступне.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.

На час прийняття ГУ ПФУ в Хмельницькій області постанови від 21 червня 2024 року № 22001-24-2 про призначення ОСОБА_1 страхових виплат Закон № 1105 діяв в редакції від 01 січня 2024 року.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі соціальне страхування) система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

За п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 одним із видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі страхування від нещасного випадку).

Об`єктом соціального страхування є страховий ризик та страховий випадок, із настанням яких у застрахованих осіб (членів їхніх сімей, інших осіб) виникає право на страхові виплати та соціальні послуги відповідно до цього Закону залежно від видів соціального страхування (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 професійне захворювання захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

За п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 страховим випадком за соціальним страхуванням від нещасного випадку є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

За ч. 1 ст. 2 Закону № 1105 законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Згідно п. п. 2, 8, 9 ч. 1 ст. 9 Закону № 1105 застрахована особа, серед іншого, має право на отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; оскарження дій страховика, роботодавця щодо надання страхових виплат та соціальних послуг; судовий захист своїх прав.

Особи, які підлягають страхуванню від нещасного випадку, визначені ст. 29 Закону № 1105.

За п. 1 ч. 1 ст. 29 Закону № 1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи-підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 29 Закону № 1105 усі особи, зазначені у ч. 1 цієї статті, вважаються застрахованими з дня набрання чинності цим Законом, незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

За ч. 1 ст. 30 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону № 1105 факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Законом України «Про охорону праці».

За ч. 3 ст. 30 Закону № 1105 підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

За ч. 4 ст. 30 Закону № 1105 перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 ч. 7 ст. 30 Закону № 1105 страхові виплати складаються, з-поміж іншого, з щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі щомісячна страхова виплата).

За ч. 1 ст. 32 Закону № 1105 медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я.

Згідно ч. 2 ст. 32 Закону № 1105 ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

За ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Згідно ч. 8 ст. 36 Закону № 1105 середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

За ч. 9 ст. 36 Закону № 1105 під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Документи для розгляду справ про страхові виплати визначає ст. 37 Закону № 1105.

За абз. 1, 3 ч. 1 ст. 37 Закону № 1105 для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону № 1105 територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За ч. 3 ст. 37 Закону № 1105 потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Розгляд справи про страхові виплати регламентований нормами ст. 38 Закону № 1105.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону № 1105 територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

За ч. 2 ст. 38 Закону № 1105 рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, (далі Порядок № 1266).

На час виникнення спірних правовідносин Порядок № 1266 діяв в редакції від 07 червня 2023 року.

Згідно абз. 1 п. 1 Порядку № 1266 цей Порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат […], у разі настання страхового випадку.

За п. 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування період перебування у трудових відносинах, […]) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі поважні причини).

За п. 4 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску з розрахунку на один календарний день, яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Згідно абз. 1 п. 6 Порядку № 1266 у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30,44).

Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності) визначені нормами п. п. 11-24 Порядку № 1266.

За п. 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

За п.п. 12-14 Порядку № 1266, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

В разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України, за формулою:

З = З(н) х С : М,

де

З середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;

З(н) середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата;

С сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...);

К коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:

К = З(в) : З(с),

де

З(в) заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

З(с) середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

М кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.

У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з:

поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців;

причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.

Аналіз наведених вище норм Порядку № 1266 зумовлює такі висновки:

- за загальним правилом розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку (п. 11 Порядку № 1266); середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності (п. 13 Порядку № 1266);

- в разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України (п. 14 Порядку № 1266).

Позивач доводить, що має право на обчислення щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати за посадою нормувальник гірничий на підземних роботах ТОВ «Краснолиманське», за якою вона працювала до моменту ушкодження здоров`я за період з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року.

При цьому позивач посилається на норми п. п. 3, 6, 11 Порядку № 1266 і стверджує, що страховим випадком є професійне захворювання, а датою настання страхового випаду є дата встановлення професійного захворювання, якою вона вважає 13 червня 2023 року.

На переконання позивача, застосування відповідачем п. 14 Порядку № 1266 для розрахунку середньомісячної заробітної плати є безпідставним, адже з дати настання страхового випадку (13 червня 2023 року) до дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року) минуло менше року.

Відповідач заперечує проти доводів позивача, стверджуючи, що оскільки на дату проведення розслідування (13 червня 2023 року) вона не працювала, датою настання страхового випадку є дата її звільнення з роботи (23 вересня 2022 року).

Відповідач виходить з того, що від дати настання страхового випадку (дати звільнення 23 вересня 2022 року) до дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року) минуло більше року, і приходить до висновку, що обчислювати щомісячну страхову виплату належить із середньої заробітної плати, визначеної за правилами, наведеними в п. 14 Порядку № 1266, а саме із заробітної плати за 12 календарних місяців перед звільненням з роботи з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням її коригування.

Спираючись на визначення, закріплене в п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105, суд приходить до висновку, що в контексті спірних правовідносин страховим випадком є професійне захворювання.

Крім того, в п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 прямо вказано, що страховим випадком є професійне захворювання, у тому числі таке, що встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів.

Верховний Суд в постанові від 25 листопада 2021 року у справі № 280/2403/20 навів висновок щодо моменту виникнення права на отримання щомісячних страхових виплат, а саме:

«30. Тобто, щомісячні страхові виплати у зв`язку із втратою професійної працездатності та одноразова страхова виплата у зв`язку із втратою професійної працездатності є двома самостійними видами соціальних виплат, які особа отримує у разі втрати професійної працездатності.

31. Дата виникнення права на отримання зазначених виплат визначена ст. 47 Закону № 1105, відповідно до ч. ч. 1 та 2 якої:

1. Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

2. Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право.

32. Аналіз зазначених правових норм, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить, що право на отримання потерпілим щомісячних страхових виплат настає з дати встановлення професійного захворювання, а право на отримання одноразової допомоги з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

33. У цій справі суди встановили, що датою встановлення професійного захворювання позивача є 08.02.2017 (відповідно до Медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювань від 08.02.2017 № 5/98 та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.02.2019).

34. Таким чином, саме з 08.02.2017 позивач має право на отримання щомісячних страхових виплат.

35. Оскільки розмір щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я, то нарахування таких виплат Фондом можливе лише після встановлення МСЕК відповідного відсотку втрати працездатності особі, але виплата коштів здійснюється саме з дати встановлення професійного захворювання.».

На час виникнення спірних правовідносин строки здійснення страхових виплат були визначені ст. 41 Закону № 1105, яка в ч. ч. 1 і 2 містить правові норми, аналогічні тим, що містились в ч. ч. 1 і 2 ст. 47 Закону № 1105 в його попередній редакції.

За матеріалами справи датою встановлення професійного захворювання ОСОБА_1 ХОЗЛ ІІ стадія, група Е, COLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз; ЛН ІІ ст. (друга) є 31 травня 2023 року (відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 31 травня 2023 року № 21/432 про наявність хронічного професійного захворювання та п. п. 9. 14 Акту (форма П-4) від 13 червня 2023 року).

13 червня 2023 року складений і затверджений Акт (форма П-4).

За п. п. 6, 14 Акту (форма П-4) датою встановлення остаточного діагнозу ХОЗЛ ІІ ст., група Е, GOLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (друга) (J 44.8) є 31 травня 2023 року.

Зміст п. п. 3, 12 Акту (форма П-4) свідчить, що розслідування проводилось в ТОВ «Краснолиманське» за професією нормувальник гірничий на підземних роботах (2412.2); ОСОБА_1 має стаж роботи 28 років 06 місяців 16 днів; за професією 28 років 06 місяців 16 днів; в умовах впливу шкідливих факторів 04 роки 05 місяців 05 днів.

За п. 16 Акту (форма П-4) на момент розслідування хвора ОСОБА_1 була звільнена з підприємства за власним бажанням 23 вересня 2022 року; перебуває на амбулаторному лікуванні.

В п. 17 Акту (форма П-4) вказано, що хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України.

Відповідно до п. 18 Акту (форма П-4) причина виникання хронічного професійного захворювання пил переважно фіброгенної дії: з вмістом вільного діоксиду кремнію до 5% (4,3%); фактична концентрація в повітрі робочої зони на робочому місці нормувальника гірничого на підземних роботах складала 53,3 мг/м3, при гранично допустимій концентрації 10 мг/м3.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 863773 від 09 квітня 2024 року, за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 з 04 квітня 2024 року безстроково встановлена інвалідність третьої групи внаслідок професійного захворювання.

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 09 квітня 2024 року серії 12 ААА № 150051, ОСОБА_1 з 04 квітня 2024 року безстроково встановлена інвалідність третьої групи внаслідок професійного захворювання та визначений ступінь втрати професійної працездатності 30%.

Таким чином, датою встановлення позивачці професійного захворювання та, як наслідок, датою настання страхового випадку є 31 травня 2023 року.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 1105 страхові виплати провадяться потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Отже, право на отримання щомісячної страхової виплати Закон № 1105 пов`язує, не з датою складання та/або затвердження акта розслідування притичини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (форма П-4) і не з датою встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати працездатності, а з датою встановлення професійного захворювання, (на чому акцентував увагу Верховний Суд увагу в п. 35 постанови від 25 листопада 2021 року у справі № 280/2403/20).

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Аналіз п. 13 Порядку № 1266 зумовлює висновок, що середня заробітна плата для встановлення суми щомісячної страхової виплати обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою:

1) застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я;

2) за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Тобто, для обчислення середньої заробітної плати за певною професією (посадою, розрядом, роботою) необхідна наявність в сукупності обох наведених вище умов.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 11 квітня 2023 року у справі № 520/1020/2020.

Суд бере до уваги, що на момент встановлення ОСОБА_1 остаточного діагнозу (професійного захворювання), тобто станом на 31 травня 2023 року, яке є датою виникнення страхового випадку, вона не працювала.

Однак законодавством (ч. 1 ст. 36 Закону № 1105, п. 13 Порядку № 1266) чітко визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я, за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату працездатності.

Застосування правил, наведених у ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 та п. 13 Порядку № 1266, не залежить від того, де і за якою професією працював потерпілий на момент проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та/або встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати працездатності, і чи працював він взагалі.

Обставини, що 23 вересня 2022 року ОСОБА_1 припинила трудові відносини з ТОВ «Краснолиманське» і на день складання (затвердження) Акта (форма П-4), тобто станом на 13 вересня 2023 року, а також на день встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності внаслідок професійного захворювання та визначення ступеня втрати професійної працездатності, тобто станом на 04 квітня 2024 року, вона не працювала, жодним чином не випливають на висновки суду про те, що в контексті спірних правовідносин:

- страховим випадком є хронічне професійне захворювання ОСОБА_1 ХОЗЛ ІІ стадія, група Е, COLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз; ЛН ІІ ст. (друга);

- датою настання страхового випадку є дата встановлення хронічного професійного захворювання позивача, а саме 31 травня 2023 року;

- професією, за якою ОСОБА_1 працювала до ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності, є нормувальник гірничий на підземних роботах ТОВ Краснолиманське;

- датою, з якої ОСОБА_1 набула право на щомісячну страхову виплату, є дата встановлення професійного захворювання, тобто 31 травня 2023 року.

Як було вказано вище, силу положень абз. 1 п. 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), що визначено абз. 2 п. 11 Порядку № 1266.

З огляду на дату встановлення професійного захворювання, яка є датою настання страхового випадку, (31 травня 2023 року), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, тобто починаючи з квітня 2023 року (абз. 1 п. 11 Порядку № 1266).

Таким періодом є період з травня 2022 року по квітень 2023 року включно.

В абз. 1 п. 11 Порядку № 1266 йдеться, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок.

Місцем роботи, де стався страховий випадок, за результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, визначено ТОВ «Краснолиманське», з яким позивач припинила трудові відносини 23 вересня 2022 року.

Згідно абз. 2 п. 11 Порядку № 1266, якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

З огляду на те, що в розрахунковому періоді, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, за місцем роботи, де стався страховий випадок, тобто в ТОВ «Краснолиманське», ОСОБА_1 фактично відпрацювала менше 12 календарних місяців внаслідок її звільнення 23 вересня 2022 року, в силу положень абз. 2 п. 11 Порядку № 1266 середня заробітна плата має обчислюватися за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), тобто за травень 2022 року серпень 2022 року включно.

Підстави для застосування до спірних правовідносин норм п. 12 Порядку № 1266 відсутні, оскільки в цьому пункті йдеться про випадки, коли у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, чого в ситуації ОСОБА_1 не було.

Отже, середньомісячна заробітна плата позивача для визначення розміру щомісячної страхової виплати має визначатися за правилами, наведеними в п. 11 Порядку № 1266.

При цьому, суд вважає помилковим висновок позивача про те, що розрахунковим періодом має бути період з червня 2022 року по червень 2023 року включно, а враховуючи, що 23 вересня 2022 року вона була звільнена, розрахунковим періодом буде період з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року, з наступних підстав.

Позивач помилково ототожнює дату встановлення професійного захворювання (страхового випадку), якою є 31 травня 2023 року, з датою складання (затвердження) Акта (форма П-4), якою є 13 червня 2023 року.

За абз. 1 п. 11 Порядку № 1266 відлік місяців, що включаються до розрахункового періоду, починається не з місяця настання страхового випадку, а з місяця, що йому передує.

Згідно абз. 2 п. 11 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Щодо наявності/відсутності підстав для обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати із застосуванням норм п. 14 Порядку № 1266 суд враховує наступне.

Згідно п. 14 Порядку № 1266 в разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України, за відповідною формулою.

Таким чирном, норми п. 14 Порядку № 1266 підлягають застосуванню в тому випадку, коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку.

У випадку позивача датою встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності є 4 квітня 2024 року, а датою настання страхового випадку, (датою встановлення професійного захворювання), є 31 травня 2023 року.

З огляду на те, що на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності ОСОБА_1 минуло м е н ш е року з дня настання страхового випадку, підстави для обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати із застосуванням норм п. 14 Порядку № 1266 відсутні.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області зазначає, що враховуючи, що на дату проведення розслідування (13 червня 2023 року) позивач не працювала, датою настання страхового випадку є дата її звільнення з роботи (23 вересня 2022 року).

Однак висновок відповідача про те, що датою настання страхового випадку є дата звільнення 23 вересня 2022 року, не має правового підґрунтя.

Ані Закон № 1105, ані прийняті на його виконання підзаконні нормативно-правові акти, в тому числі п. 14 Порядку № 1266, не містять правових норм, які б дозволяли ототожнювати дату настання страхового випадку з датою звільнення. Також в них відсутні правові норми, які установлюють, що за певних умов та/або для певних цілей (наприклад, для цілей обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати), датою настання страхового випадку вважається дата звільнення.

Крім того, ані в листі від 17 липня 2024 року № 13327-11794/І-03/8-2200/24, ані у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Хмельницькій області не вказало, якою саме нормою і якого закону чи підзаконного нормативно-правого акту воно керувалося, визначивши датою настання страхового випадку дату звільнення ОСОБА_1 з ТОВ «Краснолиманське».

Пенсійний фонду України, погодившись з висновком відповідача про наявність підстав для застосування норм п. 14 Порядку № 1266 при обчисленні середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , також не вказав, які саме правові норми передбачають можливість вважати (ототожнювати) дату звільнення потерпілого з датою настання страхового випадку.

В листі від 26 липня 2024 року № 2800-030402-9/45636 Пенсійний фонду України покликається на норми п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 8 ст. 36 Закону № 1105, п. п. 13, 14 Порядку № 1266, однак аналіз цих норм окремо або в сукупності не зумовлює висновку про те, що датою настання страхового випадку, про яку йдеться в п. 14 Порядку № 1266, може вважатися дата звільнення потерпілого.

Аналіз норм п. 14 Порядку № 1266, (включаючи формулу, яка застосовується для коригування середньої заробітної плати), дозволяє дійти висновку, що призначення норм п. 14 Порядку № 1266 полягає не у зміні загального підходу до обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати, який наведений в п. 11 цього Порядку, а у тому, щоб нівелювати «знецінення» середньої заробітної плати, з якої обчислюється щомісячна страхова виплата (зокрема, внаслідок інфляційних процесів), в ситуації, коли між страховим випадком і настанням права на виплату пройшло більше року.

Позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області по нарахуванню їй щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. 14 Порядку № 1266, виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням її коригування.

Відповідач визнає, що обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 здійснив із застосуванням норм п. 14 Порядку № 1266, виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням її коригування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягали у визначенні позивачу розміру щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року, з урахуванням її коригування;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести позивачу перерахунок розміру щомісячної страхової виплати з 4 квітня 2024 року із застосуванням середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. п. 3, 6, 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2024 року у справі № 200/5157/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв