Справа № 340/2071/24
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 квітня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/2071/24
Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_6 , АДРЕСА_4
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_7 , АДРЕСА_5
про визнання протиправними вимог та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд:
Рішенням Кіровоградського ОАС від 17.07.2024 року позовні вимоги задоволено частково.

23.07.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх.№19138/24 від 23.07.2024).

Ухвалою суду від 12.09.2024 відмовлено в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

Постановою ТААС від 12.02.2025 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Ухвалу Кіровоградського ОАС від 12.09.2024 в справі №340/2071/24 про відмову в ухваленні додаткового рішення скасовано, справу направлено до Кіровоградського ОАС для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.04.2025 вказану заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження (т.2,а.с.205-206).

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд заяви проведено у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.2 ст.252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для формулювання правового висновку щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Як встановлено судом, після ухвалення судового рішення, представник позивача звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 12.09.2024 відмовлено в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу представника позивача на зазначену вище ухвалу, дійшов висновку, що у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності / відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі додаткового рішення або додаткової постанови з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення.

Таким чином, постановлення за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення і висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали є порушенням норм статті 252 КАС України, що стало підставою для скасування ухвали Кіровоградського ОАС від 10.10.2024 в справі №340/2374/24.

Суд вказує, що рішенням Кіровоградського ОАС від 17.07.2024 року адміністративний позов було задоволено частково.

В подальшому, постановою ТААС від 12.02.2025 в справі №340/2071/24 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Кіровоградського ОАС від 17.07.2024 в адміністративній справі №340/2071/24, провадження в справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України (в зв`язку з неналежністю розглядати справу за правилами адміністративного судочинства, а слід розглядати в порядку цивільного судочинства).

Відповідно до ч.2 ст.238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Суд вказує, що провадження в справі було закрито судом апеляційної інстанції, питання щодо розподілу між сторонами судом апеляційної інстанції вирішено не було.

Згідно ч.ч.1 -3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 10 ст. 139 КАС України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку, провадження в справі закрито (в зв`язку з неналежністю розглядати справу за правилами адміністративного судочинства, а слід розглядати в порядку цивільного судочинства), тому підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу відсутні.

Керуючись статтями 132, 139, 238, 252, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 340/2071/24 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО