Справа № 520/6141/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 квітня 2025 року справа № 520/6141/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроком" (пров. Київський, буд. 3,с. Верхньоводяне,Харківська обл., Лозівський р-н,64841, ) до Державної податкової служби України (пл. Львівська, буд. 8,м. Київ,04053, ) , Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроком" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило :

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у підтвердженні ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області надати ТОВ «АГРОКОМ» документальне підтвердження (довідку) про підтвердження ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати Державну податкову службу України внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ТОВ «АГРОКОМ» як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та надати відповідний витяг з реєстру платників єдиного податку;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області з фактичного невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданих ТОВ «АГРОКОМ»: податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 18.02.2025 подані ТОВ «АГРОКОМ»: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025.В обгрунтування позовних вимог було зазначено, що ГУ ДПС в Харківській області безпідставно відмовило позивачу в застосуванні вимог п. 6-1 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. № 1165.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивача було включено згідно рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023р. № 502-VIII до переліку суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, які постраждали внаслідок непереборної сили, строк дії з 24.02.2022р. до дня припинення чи скасування воєнного стану. В лютому 2025 року позивачем було подано документи на підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, зокрема, податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва. Вказана звітність була прийнята контролюючим органом, однак у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік відмовлено з посиланням на те, що частка сільськогосподарського товаровиробництва дорівнює 40,71%.

Вказане позивач вважає протиправним та таким, що порушує його права.

Ухвалою суду від 25.03.2025р. відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ГУ ДПС у Харківській області позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зауважив, що Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 N 309, зі змінами та доповненнями.

Відповідно до інформації, наявної в інформаційних системах ДПС України, ТОВ «АГРОКОМ» надано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік (від 18.02.2025 № ), в якому задекларована частка сільськогосподарського товаровиробництва на рівні 40,71 відсотків.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважав, що ТОВ «АГРОКОМ» не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що платнику повідомлено рішенням у формі листа від 12.03.2025 № 11561/06/40-40-04-13-06, а наданій податковій звітності по єдиному податку четвертої групи на 2025 рік присвоєна ознака «історія подання».

Отже, на думку відповідача, рішення щодо непідтвердження ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік було прийнято з дотриманням вимог податкового законодавства.

Відповідач ДПС України, повідомлений судом про можливість надати відзив на позовну заяву, цим правом не скористався, відзив на позовну заяву не надав.

Суд зазначає, що надання відзиву є правом відповідача. Відповідно до частини 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне.

Позивач ТОВ «АГРОКОМ» зареєстровано як юридичну особу, основним видом діяльності якого є сільськогосподарське товаровиробництво, а саме: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11). Позивач на праві оренди використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані поза межами населених пунктів на території, зокрема, Олексіївської сільської територіальної громади (с. Берека) Лозівського району Харківської області площею 817,8123 га.

Також судом вбачається, що згідно рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023р. № 502-VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» визнано обставини, що склалися на території Харківської області у зв`язку з російською військовою агресією проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24.02.2022р. до дня припинення чи скасування воєнного стану.

Згідно з Переліком суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, який є додатком до зазначеного вище рішення, ТОВ «АГРОКОМ» включено до цього переліку, строк дії рішення з 24.02.2022р. до дня припинення чи скасування воєнного стану.

Згідно довідки ГУ ДПС у Харківській області від 03.11.2022р. № 15720/6/20-40-18-12-13 позивачу було підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік. Так само, вказаний статус підтверджувався згідно довідок ГУ ДПС у Харківській області: № 19999/6/20-40-04-11-14 від 17.04.2023р. на 2023 рік; № 15597/6/20-40-04-11-14 від 28.03.2024р. на 2024 рік.

18.02.2025р. позивач подав до ГУ ДПС у Харківській області податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», додавши Відомість про наявність земельних ділянок, Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік: № від 18.02.2025р. щодо земельних ділянок на території Олексіївської територіальної громади), Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік № від 18.02.2025р., згідно з яким частка сільськогосподарського товаровиробництва дорівнювала 40,71 %, податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», Додаток 1 Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік № від 18.02.2025р., рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023р. № 502-VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили».

Вказана звітність була прийнята контролюючим органом 18.02.2025р., що сторонами у справі не заперечується, однак у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік позивачу було відмовлено з посиланням на п.п. 10.1 п. 10 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки частка сільськогосподарського товаровиробництва дорівнює 40,71%. Податковій звітності присвоєно ознаку «історія подання».

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Згідно з пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 ПК України, у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи); розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно з пп. 295.9.1 п. 295.9 ст.295 ПК України, платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 299.1, 299.2 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Положеннями Податкового кодексу України передбачено підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку, які містяться в п. 299.10 ст. 299 ПК України або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, що визначені п. 291.5-1 ст. 291 ПК України.

Відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

З аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що підставою набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %.

При цьому ПК України визначає, що якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.

Таким чином реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Такого рішення в цій справі судом не встановлено.

Натомість судом встановлено, що рішеннями Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502-VIII про наявність обставин непереборної сили та відповідно до переліків суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин, позивача з 24 лютого 2022 року до дня припинення чи скасування воєнного стану віднесено до переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили.

Отже, така підстава для анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи як частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків у податковому (звітному) році до позивача не застосовується.

Відповідач, відмовляючи у підтвердженні відповідного статусу платника єдиного податку задоволенні позову, вважав, що застосуванню до спірних правовідносин підлягає саме пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, проте суд не погоджується з таким висновком і зазначає, що відповідно до пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, для цілей, визначених пп. «а» пп. 4 п. 291.4 ст. 291, пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 та пп. 4 п. 299.10 ст. 299 ПКУ частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік платників єдиного податку четвертої групи, у яких не менше 30 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у їхній власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, у попередньому податковому (звітному) році розташовувалися не менше шести місяців на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, має дорівнювати або перевищувати 50 відсотків.

Зазначена вище норма є спеціальною щодо пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України. Водночас, для коректного правозастосування слід розрізняти поняття спеціальної норми права з метою конкретизації та з метою диференціації.

Так, конкретизація правового регулювання покликана на більш докладне регулювання окремих елементів і сторін суспільних відносин, тоді як у випадку диференціації а саме за такої форми спеціалізації виникають підстави для розмежування спеціальної та загальної норми спеціальна норма вводить для особливої сфери суспільних відносин інше регулювання, аніж воно передбачене загальною нормою, розрахованою на регулювання всіх відносин, позбавлений особливостей.

Зважаючи на контекст правовідносин в умовах воєнного стану, з метою яких законодавцем введено в дію норму пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, суд зазначає, що така норма права покликана регулювати правовідносини щодо реєстрації платником єдиного податку четвертої групи щодо суб`єкта, у яких (а) не менше 30 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у їхній власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, у попередньому податковому (звітному) році розташовувалися (б) не менше шести місяців на територіях, (в) на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.

Тобто, застосування цієї норми можливо у випадку відповідності платника податків наведеним вище критеріям як щодо власника (користувача) частки земель, так і періоду розташування їх саме на територіях, де ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях.

Як було встановлено судом, факт перебування позивача у переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, що затверджений рішенням обласної ради про наявність обставин непереборної сили, що подавався позивачем одночасно із декларацією, зумовлює розповсюдження на нього спеціальної норми пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України про незастосування вимоги частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %.

Проте, відповідачем помилково застосовано до спірних правовідносин норму пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, що свідчить про протиправність дій Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

Враховуючи, що відповідач вже використав наявні у нього повноваження, а результат такого використання визнаний судом протиправним, при цьому судом констатовано існування правових підстав для реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи, зобов`язання відповідача - ГУ ДПС - поновити таку реєстрацію не є втручанням в дискреційні повноваження останнього, оскільки інших правомірних варіантів поведінки у відповідача не існує.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ДПС України внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ТОВ «АГРОКОМ» як платника єдиного податку четвертої групи та надати відповідний витяг, визнати протиправними дії ГУ ДПС у Харківській області з фактичного невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданих ТОВ «АГРОКОМ», зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 18.02.2025 , суд зазначає, що відповідно до пп. 19-1.1.1.-19-1.1.2. п. 19-1.1. ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

За п. 48.7. ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Підпунктом 75.1.1. пункту 75.1. ст. 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Згідно п. 76.1. ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п.49.15 ст.49 ПК України, податкова декларація вважається неподаною за умови порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48, абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу та надання або надсилання контролюючим органом платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" для податкових декларацій, поданих у такий спосіб.

До суду не надано доказів того, що подана позивачем податкова звітність за результатами камеральної перевірки подана із порушеннями, визначеними ПК України, що, власне, і не заперечувалось відповідачами.

Отже, єдиною підставою для не визнання податкової звітності слугував висновок контролюючого органу про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, що визнано судом протиправним. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому суд зауважує, що задоволення вказаних позовних вимог слугуватиме тому, щоб виниклий між сторонами спір було остаточно вирішено.

Суд ураховує, що питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. Вказані висновки відповідають висновкам Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд вважає, що ключові аргументи сторін в цій справі отримали належну оцінку, а решта доводів висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у підтвердженні ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області надати ТОВ «АГРОКОМ» документальне підтвердження (довідку) про підтвердження ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати Державну податкову службу України внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ТОВ «АГРОКОМ» як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та надати відповідний витяг з реєстру платників єдиного податку;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області з фактичного невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданих ТОВ «АГРОКОМ»: податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 18.02.2025 подані ТОВ «АГРОКОМ»: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Григорія Сковороди, будинок 46, ) на користь ТОВ "АГРОКОМ" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4542,20 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві гривні, 20 коп.)

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України (Львівська площа 8, м. Київ, 04053, ) на користь ТОВ "АГРОКОМ" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4542,20 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві гривні, 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров