Справа № 640/6873/22
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/6873/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу за позовом адвоката Джуса Дениса Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати з врахуванням всіх сум, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за весь час затримки, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2022 адвокатом Джус Денисом Васильовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) подано позовну заяву до Окружного адміністративного суду міста Києва до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі відповідач) з такими вимогами (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 23.06.2022):

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у м. Києві № 224 від 23 березня 2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до капітана поліції ОСОБА_1 », яким за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушені вимог п. 14 ч. 3 ст. 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», п. 3 розділу IV, абзацу шостого пункту 3 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівників поліції, до старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 (0059770) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у м. Києві № 497 о/с від 25 березня 2022 року в частині звільнення відповідно до Закону України «Про національну поліцію» зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 (0059770) та поновити ОСОБА_1 на службі в органах Національної поліції України;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України у м. Києві виплатити нараховану та невиплачену ОСОБА_1 в день звільнення заробітну плату з врахуванням належних йому всіх сум;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України у м. Києві виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу на день ухвалення судового рішення та за весь час затримки належних звільненому ОСОБА_1 сум по день фактичного розрахунку;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України у м. Києві відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач проходив службу в Національній поліції України з 2013 року. Наказом Головного управління Національної поліції України у м. Києві № 497 о/с від 25 березня 2022 року позивача звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

21 березня 2022 року позивач з 08 год. 00 хв. проходив службу на блок посту № 755 вул. Кільцева Дорога - просп. Леся Курбаса «Апрель», що підтверджується розстановкою Святошинського УП ГУПП у м. Києві на 21 березня 2022 року від 20 березня 2022 року.

Близько 15 год. 00 хв. позивач знаходячись за місцем проходження служби та здійснюючи пропускний режим, зустрів свого знайомого Богдана, який під час спілкування повідомив Позивача, що має пляшку безалкогольного пива місткістю 0.33 літри, яку вирішив подарувати Позивачу.

Позивач близько 19 год. 00 хв. прибувши після проходження служби до Святошенського УП ГУНП у м. Києві направився до кімнати відпочинку, де і випив подароване пиво.

Після чого близько 22 год. 30 хв. до кімнати відпочинку зайшов заступник начальника Святошенського УП ГУНП у м. Києві у супроводі працівників Національної поліції України, який запитав Позивача чи вживав він алкогольні напої. Позивач відповів, що випив пляшку безалкогольного пива місткістю 0,33 літри. Також, близько 02 год. 00 хв. у Позивача було відібрано табельну зброю.

22 березня 2022 року перед тим, як попрямувати для проходження служби на блок пост № 753 вул. Кільцева Дорога - просп. Леся Курбаса «Апрель», що підтверджується розстановкою Святошенського УП ГУНП у м. Києві на 22 березня 2022 року від 21 березня 2022 року Позивачу орієнтовно о 06 год. 45 хв. без будь-яких причин повідомили, що його змінили, і тепер він проходитиме службу в групі розбору. В подальшому орієнтовно о 07 год. 45 хв. Позивача викликали у кабінет відділу кадрів, у якому також знаходився один із працівників Національної поліції України, що заходив 21 березня 2022 року в кімнату відпочинку з заступником начальника Святошенського УП ГУНП у м. Києві. Вказаний працівник запитав у Позивача чи він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння і запропонував пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру. Після того, як Позивач повідомив про відсутність в нього стану алкогольного сп`яніння, він пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру, яке показало повну відсутність в нього алкогольного сп`яніння, що підтверджує вживання Позивачем ввечері 21 березня 2022 року саме пляшки безалкогольного пива міскістю 0,33 літри. Крім цього, даний працівник повідомив Позивача, що безалкогольне пиво являється алкогольним напоєм, і йому потрібно написати пояснення з обов`язковим зазначенням того, що Позивач зобов`язується більше не вживати жодні алкогольні напої, включаючи безалкогольне пиво.

Вказує, що Позивач через свою необізнаність помилково в своїх поясненнях, які були надані 22 березня 2022 року, вказав, що випив пляшку крафтового пива місткістю 0,33 літри.

Зазначає, що позивач 23 березня 2022 року проходив службу в групі розбору, що підтверджується розстановкою, а вже 26 березня 2022 року позивачу було вручено наказ Головного управління Національної поліції України у м. Києві № 497 о/с від 25 березня 2022 року, яким його звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), хоча позивач постійно перебував за місцем проходження служби, і нічого не заважало Відповідачу вручити наказ про звільнення в день звільнення.

Про проведення службового розслідування щодо нього позивач не повідомлявся.

Крім того, в день звільнення позивача, 25 березня 2022 року, з ним, в порушення ст. 116 Кодексу законів про працю України, не проведено розрахунку, а тому Головне управління Національної поліції України у м. Києві повинно виплатити нараховану та невиплачену Позивачу в день звільнення заробітну плату з врахуванням належних йому всіх сум, та виплатити Позивачу його середній заробіток за весь, час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначає, що незаконними діями Відповідача, Позивачу заподіяно значної моральної шкоди, оскільки це спричинило порушення його нормальних життєвих зв`язків та породило невпевненість у майбутньому. Моральна шкода була заподіяна також тим, що до моменту звільнення Позивач пропрацював в органах Національної поліції України більше дев`яти років, і за цей час здобув певних життєвих зв`язків, почував себе захищеним, бо мав роботу та впевненість у завтрашньому дні. Однак, безпідставним звільненням ці зв`язки зруйновано.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом Позивачеві шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, Позивач оцінив завдану йому моральну шкоду у суму 50000,00 грн.

Відповідачем 07.06.2022 подано відзив на позов до Окружного адміністративного суду міста Києва, а 28.02.2025 через підсистему Електронний суд надано відзив до Луганського окружного адміністративного суду, в яких Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Так, відповідачем зазначено, що 21.03.2022 начальником ВКЗ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснено перевірку дотримання особовим складом управління службової дисципліни. Виявлено працівників, які під час несення служби перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння. 22.03.2022 у позивача відібрано пояснення, в якому він повністю визнає свою вину та бере на себе зобов`язання утримуватись від будь-якого вживання алкогольних напоїв під час несення служби та на період дії воєнного стану (копія додається). Тобто, твердження позивача про те, що він не знав про проведення відносно нього службового розслідування не відповідають дійсності та спростовуються поданими доказами. Відповідно до висновку службового розслідування від 23 березня 2022 року, затвердженого начальником ГУНП у м. Києві, зазначено, що в ході цього розслідування відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування підтвердилися.

23 березня 2022 року Головним управлінням видано наказ № 224 «Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , капітана поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 » яким, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 25 березня 2022 року наказом Головного управління № 497 о/с «Щодо особового складу», згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) позивача звільнено зі служби в поліції 25 березня 2022 року.

26.03.2022 позивач ознайомився з витягом із наказу про його звільнення та забрав свою трудову книжку.

Посилання позивача на те, що 26.03.2022 він знаходився на службі, оскільки про це вказано у плані розстановки працівників поліції Святошинського УП ГУНП у м. Києві на добове чергування вважав безпідставним, оскільки План-розрахунок та розстановки працівників складаються заздалегідь та погоджуються з керівником, що підтверджується датою затвердження та підписом начальника Святошинського УП ГУНП у м. Києві. 25.03.2022 заступник начальника відділу моніторингу Святошинського УП ГУНП у м. Києва повідомив керівництво про звільнення зі служби в поліції позивача та інших працівників Святошинського УП ГУНП у м. Києва.

Зазначив, що позивачу нараховано за березень 2022 року 7656,00 грн грошового забезпечення, грошові кошти у вказаній сумі надійшли на особистий рахунок позивача 29.04.2022, що підтверджується доданою до відповіді довідкою.

З урахуванням зазначеного просив у задоволенні позову відмовити.

Представником позивача 04.03.2025 через Електронний суд подано відповідь на відзив, у якій викладено позицію, аналогічну тій, яка зазначена у позові. Додатково представник позивача зазначив, що Відповідачем всупереч Постанові Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до сьогоднішнього дня не виплачено Позивачу всі суми, що належать йому від Головного управління Національної поліції України у м. Києві.

Відповідач скористався своїм правом та 10.03.2025 через Електронний суд подав заперечення на відповідь на відзив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 на виконання Закону України № 2825-ІХ від 13.12.2022 "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" прийнято адміністративну справу до провадження, позовну заяву адвоката Джуса Дениса Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати з врахуванням всіх сум, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за весь час затримки, стягнення моральної шкоди залишено без руху, визначено недоліки позовної заяви та встановлено строк їх усунення.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 після усунення недоліків прийнято до розгляду заяву адвоката Джуса Дениса Васильовича про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати з врахуванням всіх сум, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за весь час затримки, стягнення моральної шкоди, вирішено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши паперові та електронні матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , з 07.11.2015 проходив службу в поліції.

Начальник ВКЗ Святошинського УП ГУНП у м. Києві Сергій Ковальчук рапортом від 21.03.2022 повідомив начальника Святошинського УП ГУНП у м. Києві про те, що 21.03.2022 здійснено перевірку дотримання особовим складом службової дисципліни. Під час перевірки на службі виявлено, зокрема, ДОП Святошинського УП капітана поліції Соловей О.В., який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від освідування за допомогою алкотестера «Drager» останній відмовився, про що складено акт (арк.спр. 50).

Згідно з актом № 1318/125/54-2022 від 21.03.2022, складеним начальником ВКЗ Святошинського УП ГУНП у м. Києві Сергієм Ковальчуком в присутності ОСОБА_4 та Олега Перекреста, ОСОБА_1 21.03.2022 о 22 год. 03 хв. перебував у Святошинському УП ГУНП у м.Києві з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження на стан алкогольного сп`яніння відмовився (арк.спр. 51).

Наказом начальника ГУНП в Київській області № 419 від 22.03.2022 призначено проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Святошинського УП ГУНП у м.Києві, викладеним у доповідній записці начальника ВКЗ Святошинського УП ГУНП у м. Києві Сергія Ковальчука, утворено дисциплінарну комісію у складі: голови комісії полковника поліції Петра Токаря, начальника Святошинського УП, членів комісії: полковника поліції Олега Перекреста, першого заступника начальника Святошинського УП, майора поліції ОСОБА_5 , начальника відділу кадрового забезпечення Святошинського УП, старшого лейтенанта поліції Юрія Дмитренка, старшого інспектора відділу службових розслідувань управління головної інспекції (арк.спр. 52).

В межах проведення службового розслідування начальником відділу кадрового забезпечення Святошинського УП Сергієм Ковальчуком 22.03.2022 відібрано пояснення від капітана поліції ОСОБА_6 , у яких позивач власноруч зазначив, що 21.03.2022 о 08 год. 00 хв. він заступив на чергування на блок-пост, де ніс службу спільно з працівниками прикордонної служби України. Близько 15 год. 00 хв. знаходячись за місцем несення служби та здійснюючи пропускний режим він зустрів свого знайомого на ім`я ОСОБА_7 . Останній під час бесіди повідомив, що має пляшку крафтового пива, 0,33 л, та у подальшому вирішив його подарувати позивачу. Прибувши до Святошинського УП після несення служби близько 19 год. 00 хв. позивач в кімнаті відпочинку випив подароване пиво. У подальшому, близько 22 год. 30 хв. до кімнати відпочинку зайшов заступник начальника Святошинського УП з перевіркою та спитав у позивача чи вживав він алкоголь, про що позивач повідомив вищевикладене. Також позивачем зазначено, що у подальшому він зобов`язується утримуватись від вживання алкогольних напоїв під час несення служби та на період дії воєнного стану (арк.спр. 53-54).

За результатами службового розслідування начальником ГУНП у м. Києві 23.03.2022 затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Святошинського управління поліції (арк.спр. 55-59).

Відповідно до зазначеного висновку службового розслідування від 23.03.2022 дисциплінарною комісією встановлено, що 21.03.2022 об 22.00 у Святошенському управлінні поліції під час проведення перевірки дотримання службової дисципліни працівниками цього ж управління виявлено зокрема, ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» № ARNK 0698, у приміщенні Святошинського УП. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» відмовився, про що складено акт. З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що 21.03.2022 під час чергування знайомий на ім`я ОСОБА_7 подарував йому пляшку крафтового пива, 0,33 л. Повернувшись до Святошинського УП після несення служби близько 19 год. 00 хв. в кімнаті відпочинку він вжив подароване пиво, вину визнав, зобов`язався дотримуватись службової дисципліни.

Висновок службового розслідування містить пропозицію: за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог пункту 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 3 розділу IV, абзацу шостого пункту 3 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції до старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (пункт 4 Висновку).

Наказом начальника ГУНП у м. Києві № 224 від 23.03.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення до, зокрема, капітана поліції ОСОБА_1 » за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог пункту 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 3 розділу IV, абзацу шостого пункту 3 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції до старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського Ууправління поліції ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (арк.спр. 60-61).

Наказом начальника ГУНП у м. Києві № 497 о/с від 25.03.2022 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 (0059770 старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції, 25 березня 2022 року. Невикористана частина щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2022 рік становить 6 діб. Підстава: наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 23 березня 2022 року № 224 (арк.спр. 62).

Згідно копії розписки, наданої представником відповідача, ОСОБА_1 26.03.2022 отримав витяг з наказу про звільнення № 497 о/с від 25.03.2022 (арк.спр. 64).

Згідно довідки про складові та розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 30.04.2022 позивачу нараховано за березень 2022 року та сплачено у квітні 2022 року 9129,96 грн, а саме посадовий оклад 2096,77 грн (з розрахунку 2600,00 грн), оклад за спеціальним званням 1451,61 грн (з розрахунку 1800,00 грн), надбавка за стаж служби 709,68 грн (з розрахунку 880,00 грн), надбавка за специфічні умови проходження служби 1916,13 грн, компенсація за відпустку 1531,20 грн (арк.спр. 43-44).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон № 580-VIII) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно із частиною третьою статті 59 Закону № 580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною четвертою статті 59 Закону № 580-VIII передбачено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону № 580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VIII).

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII Про Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Аналіз частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини першої - третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень встановлено статтею 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, за письмовим наказом керівника призначається службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 2 та 4 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок № 893) службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначаються підстава та форма проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з пунктами 2 і 3 розділу IV Порядку № 893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 14 розділу IV Порядку № 893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі. Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку. Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Відповідно до пункту 1 розділу VІI Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту.

Пунктом 4 розділу VIІ Порядку № 893 передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з п. 1 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179 (далі - Правила етичної поведінки), під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено зокрема перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

З аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Порядку № 893 слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає виключно у разі вчинення безпосередньо ним дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання саме ним службової дисципліни. Обставини ж щодо вчинення цією особою дисциплінарного проступку, встановлюються у ході службового розслідування щодо особи порушника, призначеного начальником за фактом вчинення проступку.

При цьому, висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження усіх без виключення обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Такі обставини повинні бути встановлені членами дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування на підставі зібраних ними матеріалів, письмових пояснень осіб, які скоїли дисциплінарний проступок, та осіб (свідків), яким відомі обставини щодо яких здійснюється службове розслідування.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення, який, в свою чергу, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. При чому, застосування до поліцейського, винного у вчиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог ст. ст. 19-22 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила), ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки й порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з вимогами абзаців 1, 2 пункту 1 розділу II Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятим: відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до абзацу 7 пункту 2 розділу II Правил під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності.

Суд зазначає, що одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює: повагу до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів; недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.03.2019 (справа № 819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службових обов`язків, порушення дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі № 815/4478/16.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

При цьому, обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Судом встановлено, що підставою для видання оскаржуваних наказів став висновок службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем вимог пунктів п. 1, 2, 14, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 частини першої ст. 18, Закону України "Про Національну поліцію", абзацу шостого пункту другого розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Службове розслідування щодо проступку позивача призначено наказом ГУНП у м. Києві від 22.03.2022 № 419 «Про призначення та проведення службового розслідування».

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Частинами 1 та 2 статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування (ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 4 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частин 1-7 статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту).

Суд звертає увагу на те, що службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до рапорту начальника ВКЗ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Сергія Ковальчука від 21.03.2022 ним у цей день здійснено перевірку дотримання особовим складом службової дисципліни. Під час перевірки на службі виявлено, зокрема, ДОП Святошинського УП капітана поліції ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від освідування за допомогою алкотестера «Drager» останній відмовився, про що складено акт.

Згідно з актом № 1318/125/54-2022 від 21.03.2022, складеним начальником ВКЗ Святошинського УП ГУНП у м. Києві Сергієм Ковальчуком в присутності ОСОБА_4 та Олега Перекреста, ОСОБА_1 21.03.2022 о 22 год. 03 хв. перебував у Святошинському УП ГУНП у м. Києві з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

З метою перевірки фактів, зазначених начальником ВКЗ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, призначено службове розслідування (наказ № 419 від 22.03.2022).

З метою об`єктивного та всебічного проведення розслідування, ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення з цього приводу і такі пояснення позивачем було надано позивачем власноруч на бланку, на якому зазначено, що бланк пояснення є додатком до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (пункт 14 розділу V).

Отже, посилання представника позивача на те, що позивачу не повідомлено про проведення щодо нього службового розслідування суд вважає безпідставним, оскільки, заповнюючи власноруч бланк вказаних пояснень позивач не міг не розуміти, що стосовно нього проводиться службове розслідування.

У письмових поясненнях від 22.03.2022 позивач власноруч зазначив, що перебуваючи у кімнаті відпочинку в приміщенні Святошинського УП ГУНП у м. Києві близько 19 год. 00 хв. він випив пляшку крафтового пива, 0,33л. Також позивачем зазначено, що він зобов`язується у подальшому не вживати алкогольні напої під час несення служби.

Суд наголошує, що відповідно пункту 14 частини третьої розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки поліцейських є обов`язком кожного поліцейського незалежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи на відпочинку.

Так, під вчинками, що дискредитують систему органів поліції та поліцейських слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером підривають довіру та авторитет поліції і ії працівників в очах громадськості, здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції, та є несумісними із подальшим проходженням служби. До таких вчинків, слід віднести, зокрема, появу на службі або поза службою в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння.

Таким чином, недотримання капітаном поліції ОСОБА_1 вимог п. 14, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 частини першої ст. 18, Закону України "Про Національну поліцію", абзацу шостого пункту другого розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у перебуванні останнього у стані алкогольного сп`яніння, свідчить про порушення службової дисципліни.

Відсутність у матеріалах справи результатів медичного огляду позивача з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не спростовує висновки службового розслідування, зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, 21.03.2022 йому було запропоновано пройти освідування з метою підтвердження чи спростування сумнівів щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння, водночас позивач від освідування відмовився, що зафіксовано актом відмови.

Згідно з письмовими поясненнями позивач зазначив, що випив пляшку крафтового пива, просив його суворо не карати.

Лише у позовній заяві представник позивача зазначив, що позивач випив пляшку безалкогольного пива, однак, позов підписано виключно представником позивача, а позивач у жодному особистому зверненні про це не зазначав, у зв`язку з чим суд розцінює такі твердження як намагання уникнути відповідальності.

Щодо посилання представника позивача на те, що наступного дня, 22.03.2022, позивач пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» в кабінеті відділу кадрів, яке показало відсутність у нього алкогольного сп`яніння суд зазначає таке.

По перше, відповідачем вказані обставини не підтверджено.

По друге, згідно зі статтею ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Отже посилання представника позивача на те, що 22.,03.2022 о 07 год. 45 хв. у позивача не було виявлено ознак сп`яніння, як на підставу, що спростовує висновки службового розслідування, суд вважає помилковим, оскільки зазначена перевірка могла бути проведена зі спливом більше 2 годин після відмови позивача від проходження процедури освідування на стан алкогольного сп`ягніння, а саме зі спливом майже 9 годин.

Суд звертає увагу, що у справах щодо звільнення з публічної служби за дисциплінарний проступок, на відміну від справ про адміністративні правопорушення або кримінальних проваджень, висновок медичного огляду на стан сп`яніння не має ключової ролі під час доведення факту перебування особи на робочому місці у стані сп`яніння, оскільки у таких справах має надаватись оцінка усім доказам, що були зібрані під час службового розслідування, а факт перебування особи у стані сп`яніння на робочому місці може бути доведений й без проходження медичного огляду, а на підставі свідчень керівника, інших працівників тощо.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 806/2272/16, від 07.11.2019 у справі № 826/1610/18, де суди зазначили, що нетверезий стан працівника або особи, яка проходить публічну службу, може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом у сукупності.

У ході судового розгляду справи представником позивача не наведено будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку.

Щодо тверджень представника позивача про те, що в матеріалах справи відсутні докази належного ознайомлення позивача з наказом про призначення службового розслідування, з матеріалами службового розслідування та висновком службового розслідування, суд зазначає, що Порядок № 893 не містить такого обов`язку з боку відповідача.

Разом з тим, дослідивши додані представником позивача до матеріалів справи подяки, суд не ставить під сумнів заслуги позивача під час виконання ним своїх обов`язків до вчинення проступку, обставини якого досліджуються судом.

Враховуючи викладене, матеріали службового розслідування, на думку суду, є достатніми доказами, які підтверджують факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, а тому доводи представника позивача щодо необ`єктивності встановлених під час службового розслідування обставин не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Суд вважає, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, а застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Окрім того суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що керівник ГУНП у м. Києві правомірно обрав позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, і такий захід дисциплінарного впливу застосовано обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Суд зазначає, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання. Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Також законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.

Особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати та розуміти специфіку проходження служби в поліції, що зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліцейського, якими не можна нехтувати за жодних обставин.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під яким варто розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Аналогічні висновки сформовані Верховним Судом у постановах від 28.09.2023 у справі № 420/10847/22 та від 04.04.2025 у справі № 380/546/23.

Оскільки інші аргументи позивача не спростовують факту, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем в межах повноважень, у порядку та у спосіб, передбачений законодавством, суд вважає, що такі аргументи не мають вирішального значення для вирішення цього спору.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справіTorija v. Spain від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а застосоване до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку, внаслідок чого позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування оскаржуваних наказів, поновлення на посаді не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Національної поліції України у м. Києві виплатити нараховану та невиплачену ОСОБА_1 в день звільнення заробітну плату з врахуванням належних йому всіх сум, а також зобов`язання Головне управління Національної поліції України у м. Києві виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу на день ухвалення судового рішення та за весь час затримки належних звільненому ОСОБА_1 сум по день фактичного розрахунку, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 затверджено Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Пунктом 13 розділу І Порядку № 260 передбачено, що виплата грошового забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку № 260 у разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Позивача звільнено зі служби в поліції наказом № 497 о/с від 25.03.2022 з 25 березня 2022 року, тобто 25 березня 2022 року є останнім днем служби позивача.

Між тим, відповідно до довідки про складові та розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 30.04.2022, грошове забезпечення позивача за 25 днів березня 2025 року нарахована та сплачена йому у квітні 2022 року.

Згідно роздруківки з Приват24 позивача заробітну плату за березень 2022 року він отримав 27.04.2022 у сумі 1508,23 грн та 29.04.2022 у сумі 7484,78 грн (арк.спр. 102-103), що відповідає даним відповідача про нарахування позивачу заробітної плати за 25 днів березні 2022 року та виплати компенсації за невикористану відпустку з утриманням з вказаних сум військового збору у розмірі 136,95 грн.

Порядком № 260 не врегульовано питання строків розрахунку при звільненні поліцейського тому суд застосовує загальну норму права, а саме стаття 116 Кодексу законів про працю України.

Частиною першої статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спору) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

У позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог представником позивача не зазначено які саме суми належних йому при звільненні позивачу не виплачено, у зв`язку з чим суд вирішує питання виключно щодо своєчасності здійснення розрахунку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Зазначення представником позивача у відповіді на відзив про те, що позивачу не виплачено одноразову грошову допомогу, передбачену постановою КМУ № 168 за лютий березень 2022 року, без уточнення позовних вимог не може бути предметом розгляду у цій справі, а може бути заявлено окремим позовом.

З урахуванням зазначеного суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 26 березня 2022 року по 29 квітня 2022 року включно.

Вимоги про виплати на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на день ухвалення судового рішення суд визнає безпідставними, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для його поновлення.

Спричинення позивачу моральної шкоди у розміні 50000,00 грн обґрунтовані виключно незаконністю звільнення позивача. Між тим, суд дійшов висновку про правомірність звільнення позивача зі служби в поліції через вчинення останнім дисциплінарного проступку.

За таких обставин підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди відсутні, а тому у задоволенні цих вимог необхідно відмовити.

Що стосується несвоєчасної видачі позивачу трудової книжки, то раніше стаття 235 КЗпП України передбачала відповідальність роботодавця, а саме у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Однак після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» зазначену норму було змінено і роботодавець несе відповідальність за затримку видачі копії наказу про звільнення. Наразі відсутність у працівника трудової книжки у паперовому вигляді не є перешкодою для його працевлаштування, а тому несвоєчасна видача відповідачем трудової книжки позивачу не є обставиною, з якою пов`язується нанесення моральної шкоди та неможливість працевлаштування позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У випадку відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Позивачем квитанцією від 13.02.2025 сплачено судовий збір у сумі 1984,71 грн за немайнову вимогу оскарження наказу Головного управління Національної поліції України у м. Києві № 224 від 23 березня 2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до капітана поліції ОСОБА_1 » та за майнову вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про безпідставність вказаних позовних вимог та відмову в їх задоволенні, а тому судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на позивача.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до умов договору № 30/30/22 про надання правничої допомоги від 30 березня 2022 року, укладеного позивачем з адвокатським обєднанням «Дія Закону» від імені якого діє голова Джус Денис Васильович вартість послуг адвоката складає 23000,00 грн, оплата за цим договором здійснюється Адвокату в сумі 23000 грн без ПДВ протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня ухвалення судом судового рішення за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у м. Києві.

У договорі (п. 3.2 договору) зазначено, що сторони узгодили наступний розмір і складові гонорару на стадіях підготовки позовної заяви, участі та супроводження справи в суді першої інстанції:

1) правнича консультація, узгодження правової позиції з Клієнтом, враховуючи складність справи, аналіз матеріалів справи, формування правової позиції у справі, аналіз судової практики, збирання доказів, виготовлення копій документів 6000,00 грн; 2) підготовка та подання адвокатського запиту 1000,00 грн; 3) підготовка та подання позовної заяви 6000,00 грн; 4) супроводження справи у Окружному адміністративному суді міста Києва, включаючи аналіз і виконання вимог судових ухвал, аналіз відзиву Відповідача, складання і відправка відповіді на відзив, письмових заяв, клопотань і заперечень проти заяв і клопотань відповідача щодо процесуальних питань 6000,00 грн; 5) участь орієнтовно в двух судових засіданнях в Окружному адміністративному суді міста Києва 4000,00 грн.

Разом п. 1-5 при розгляді справи в Окружному адміністративному суді міста Києва становить 23000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити таке.

З огляду на предмет спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 23000,00 грн є не співмірною зі складністю справи.

Крім того, відповідачем подано до суду клопотання про зменшення суми понесених витрат на правничу допомогу.

Також суд зазначає, що розгляд справи здійснювався судом в порядку письмового провадження, а тому вимога про оплату участі орієнтовно в двух судових засіданнях в Окружному адміністративному суді міста Києва 4000,00 грн є безпідставною.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України" оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97).

У пункті 269 рішення у цій справі ЄСПЛ зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, пункт 55).

У справі "Черніус та Рінкевичюс проти Литви" (Сernius and Rinkeviсius v. Lithuania) (заяви № 73579/17 та № 14620/18, пункт 71) ЄСПЛ також посилався на загальніший принцип про те, що ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом, має покладатись на саму державу і помилки не мають виправлятися за рахунок осіб, яких це стосується (див. також рішення у справах "Beinaroviс and others v. Lithuania", заява № 70520/10, пункт 140 та "Radchikov v. Russia", заява № 65582/01, пункт 50).

ЄСПЛ у цій справі також дійшов висновку, що відмова національних судів у відшкодуванні заявникам судових витрат, понесених в ході адміністративного провадження, в якому вони оскаржували накладення державною інспекцією з праці штрафів і за результатами якого вони домоглися скасування цих рішень як необґрунтованих, становило порушення їхнього права на доступ до суду, і тому порушення пункту 1 статті 6 Конвенції незалежно від сум цих витрат (пункт 74). Водночас витрати не мають бути понесені безвідповідально чи без належного обґрунтування (див. рішення у справах "Stankiewicz v. Poland", заява № 46917/99, пункт 75).

Відповідні принципи, що випливають з усталеної практики Суду та стосуються права на доступ до суду, наведені у рішенні ЄСПЛ у справі "Zubac v. Croatia" (заява № 40160/12, пункти 76- 86).

Суд зазначає, що представником позивача заявлено п`ять позовних вимог, з яких судом задовольняється лише одна, що також враховується судом при визначені суми відшкодування витрат на правничу допомогу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в своєму висновку викладений у постанові 21.01.2021 № 280/2635/20, вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 23000,00 грн витрати на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

На переконання суду, сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, не є обґрунтованою та є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом.

Отже, аналізуючи подані позивачем докази, враховуючи складність та значення справи для сторін, враховуючи обсяг задоволених та відхилених вимог суд дійшов висновку про доцільність зменшення розмір витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката адвоката Джуса Дениса Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати з врахуванням всіх сум, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за весь час затримки, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 26 березня 2022 року по 29 квітня 2022 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві (місцезнаходження: вул. Володимирська, буд. 15, м. Київ, ідентифікаційний код 40108583) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива