Справа № 580/2109/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року справа № 580/2109/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною та скасування відмови і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виконання перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , як розміру пенсії за віком, за загальним правилом передбаченим статтею 26 Закону № 1058-IV, по досягненню віку 62 роки, за наявності розміру страхового стажу 35 років з застосуванням ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV;

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про проведення перерахунку призначеного раніше розміру пенсії за віком за загальним правилом передбаченим статтею 26 Закону № 1058-IV, по досягненню віку 62 роки, за наявності розміру страхового стажу 35 років, з застосуванням ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На цей час позивач досяг віку 62 роки та має страховий стаж 35 років, а тому відповідно до статей 26 та 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23 має право на перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати, з якого сплачені страхові внески та який враховується для обчислення пенсії при проведенні її перерахунку.

У листопаді 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку призначеного розміру пенсії за віком на загальних підставах з урахуванням досягнення ним віку 62 роки та наявністю трудового стажу, що перевищує 31 рік, в розмірі заробітної плати за останні три роки з якого сплачено розмір страхових внесків, однак відповідач відмовив у такому перерахунку.

Ухвалою від 03.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.03.2025 представниця відповідача подала до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні з 04.05.2017 та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. При обрахунку пенсії застосована заробітна плата за період з 01.11.2000 по 31.07.2023 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,37819) та показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, з урахуванням індексації 7994,47 грн. Станом на 01.05.2024 розмір пенсії позивача за віком становить 3525,73 грн (7994,47грн х 1,37819 х 0,32000), у зв`язку із чим підстави для проведення перерахунку пенсії з урахуванням розміру заробітної плати за останні п`ять років відсутні.

Крім того зазначила, що недотримання чинних законодавчих норм, а саме направлення заяви у довільній формі засобами поштового зв`язку відповідно до Закону № 393/96-ВР не породжує у органів Пенсійного фонду України юридичного обов`язку щодо перерахунку пенсії. Органи Пенсійного фонду України не приймали жодного розпорядчого документу у вигляді нормативно правового акту або індивідуального акту про відмову у перерахунку пенсії, оскільки від Позивача не надходила відповідна заява, оформлена згідно Порядку № 22-1.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та з 04.05.2017 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Після призначення пенсії позивач продовжив працювати, у зв`язку із чим відповідач здійснив перерахунок його пенсії з урахуванням додатково набутого страхового стажу (до 31.07.2023).

15.11.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням розміру заробітної плати за останні п`ять років.

Листом від 05.12.2024 № 14990-15486/М-03/8-2300/24 відповідач повідомив позивача, що пенсія позивача обчислена відповідно до статті 27 Закону № 1058, з урахуванням страхового стажу - 32 роки (стаж зараховано по 31.07.2023, коефіцієнт стажу 0,32000). При обрахунку пенсії застосована заробітна плата за період з 01.11.2000 по 31.07.2023 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,37819) та показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, з урахуванням індексації 7994,47 грн. Станом на 01.05.2024 розмір пенсії позивача за віком становить 3525,73 грн (7994,47грн х 1,37819 х 0,32000), у зв`язку із чим зазначив, що підстави для проведення перерахунку пенсії з урахуванням розміру заробітної плати за останні п`ять років відсутні.

Відмову відповідача щодо виконання перерахунку раніше призначеної пенсії, як розміру пенсії за віком, за загальним правилом передбаченим статтею 26 Закону № 1058-IV, по досягненню віку 62 роки, за наявності розміру страхового стажу 35 років з застосуванням ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV позивач вважає протиправною, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (в редакції чинній на момент призначення позивачці пенсії) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Як вбачається із позову, на думку позивача, при зверненні із заявою до органу пенсійного фонду після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, він набув право на призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 42 Закону № 1058-IV.

Суд вважає за необхідне зазначити, що аналіз статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи дає підстави для висновку, що особи, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058-IV.

Оскільки, у спірних правовідносинах позивачу у 2017 році вже була призначена пенсія за віком, обставина досягнення ним пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону № 1058, не зумовлює обставин для повторного призначення на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням нового показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 580/3792/23.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача про наявність підстав для перерахунку розміру його пенсії у зв`язку із досягненням пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону № 1058 суд вважає необґрунтованими.

Позивач вважає протиправними оскаржувані дії відповідача посилаючись на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23.

Надаючи оцінку цьому посиланню, суд зазначає, що у вказаній справі спірним було здійснення індексації пенсії позивачки із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197. Натомість у цій справі застосування/не застосування відповідачем коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні не є спірним та не слугувало предметом звернення позивача до органу Пенсійного фонду. За таких обставин, висновки Верховного Суду у постанові від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23 не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки обставини справи суттєво відрізняються.

Позивач також вважає, що набув право на перерахунок пенсії у зв`язку із набуттям додаткового страхового стажу. Надаючи оцінку покликанням позивача у цій частині суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Суд врахував, що відповідач зарахував стаж позивача до 31.07.2023 та обрахував його загальний розмір у обсязі 32 роки. При цьому, розмір стажу не є спірним у цій справі, позивач не заявляє вимог щодо зарахування певних періодів стажу роботи. Таким чином, за відсутності стажу, визначеного ч. 1 ст. 28 цього Закону підстави перерахунку визначені абз. 4 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 не настали. У свою чергу додаткових 24 місяці страхового стажу після 31.07.2023 позивач, станом на час звернення із заявою від 15.11.2024 та на час вирішення цього спору, також не набув, що також вказує на відсутність підстав визначених абз. 1-3 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 для перерахунку пенсії.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 14.04.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК