Справа № 160/28675/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
28.10.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 21.01.1988 року по 07.07.1988 року та з 26.09.1990 року по 28.04.1991 року на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею в шахті "Шахтарська Глубока", згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 21.01.1988 року, як пільгового по Списку №1;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період навчання в СПТУ №31 з 01.09.1984 року по 11.01.1988 року та службу в лавах радянської армії з 08.07.1988 року по 30.07.1990 року ОСОБА_1 як пільгового по Списку №1, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 21.01.1988 року;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 29.04.1991 року по 05.08.1992 року, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_3 від 21.01.1988 року;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з 07.02.2023 року, з урахуванням рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про надання інформації щодо зарахованих відповідачем періодів роботи під час призначення пенсії позивачу. З відповіді відповідача позивачу стало відомо, що відповідачем не зараховано періоди з 21.01.1988 по 07.07.1988 та з 26.09.1990 по 28.04.1991 на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею в шахті "Шахтарська Глубока", згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 21.01.1988 року, як пільгового по Списку №1; період навчання в СПТУ №31 з 01.09.1984 по 11.01.1988, як пільгового по Списку №1; та службу в лавах радянської армії з 08.07.1988 по 30.07.1990, як пільгового по Списку №1; період роботи з 29.04.1991 по 05.08.1992 до страхового стажу. Вищезазначені обставини стали підставою звернення до суду.
04.11.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк для подачу до суду відзиву на позовну заяву.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 отримано відповідачем 07.11.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка наявна в матеріалах справи.
Станом на день розгляду справи відповідач з відзивом на позовну заяву до суду не звертався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
03.04.2024 ОСОБА_1 вернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про надання інформації щодо зарахованих відповідачем періодів роботи під час призначення пенсії позивачу.
Також з протоколу призначення пенсії судом встановлено, що позивачу не зараховано до пільгового стажу по Списку №1 період навчання в СПТУ №31 з 01.09.1984 по 11.01.1988 та проходження військової служби в армії. Також не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 29.04.1991 по 05.08.1992.
Не погоджуючись із вказаними діями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (637-93-п) (далі - Порядок №637).
Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 судом встановлено наступні періоди роботи позивача (далі мовою оригіналу):
- 01.09.1984 11.01.1988 учеба в СПТУ №31, г. Шахтерск, электрослесарь 4-го разряда;
- 22.01.1988 принят электрослесарем подземным 4 разряда с полным рабочим днем в шахте;
- 07.07.1988 уволен в связи с призовом на действительную воинскую службу;
- 08.07.1988 30.07.1990 служба в рядах Советской армии;
- 26.09.1990 - принят электрослесарем подземным 4 разряда с полным рабочим днем под землей;
- 28.04.1991 уволен по п.1 ст. 36 КЗоТ УССР по соглашению сторон;
- 29.04.1991 принят в СПТО «Охрана электромонтером;
- 05.08.1992 уволен по ст. 38 КЗоТ УССР по собственному желанию.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
Як вже зазначено судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
З трудової книжки позивача судом встановлено, що позивач в період з 29.04.1991 по 05.08.1992 працював електромонтером, отже відповідачем протиправно не зараховано означений період роботи до страхового стажу позивача.
Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 21.01.1988 по 07.07.1988 та з 26.09.1990 по 28.04.1991, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
З трудової книжки позивача судом встановлено, що позивач в період з 22.01.1988 по 07.07.1988 та з 26.09.1990 по 28.04.1991 працював електромонтером з повним робочим днем під землею.
Таким чином відмова відповідача зарахувати означені періоди до пільгового стажу позивача по Списку №1, з посиланням на відсутність уточнюючих довідок є протиправною.
При цьому суд звертає увагу, що позивачем в позовних вимогах допущено помилку в даті початку спірного періоду, а саме зазначено 21.01.1988, тоді як трудовою книжкою підтверджується дата прийняття на роботу 22.01.1988.
Щодо періоду навчання в СПТУ, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як встановлено судом, позивач просить суд зобов`язати зарахувати до пільгового стажу період навчання з 01.09.1984 по 11.01.1988, згідно трудової книжки позивач з 22.01.1988 працював на роботі, яка передбачена Списком №1, тобто в трьох місячний строк з дня закінчення навчання.
Суд звертає увагу, що Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» передбачено імперативну норму щодо зарахування на роботу протягом 3 місяців з дня закінчення навчання.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу по Списку №1 періоду навчання з 01.09.1984 по 11.01.1988, а отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо періоду проходження позивачем військової служби, суд зазначає про наступне.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 360/3611/20.
Таким чином, військова служба може бути зарахована до стажу роботи, який, зокрема, слідував за періодом проходження такої служби.
Як встановлено судом з трудової книжки позивача останній 07.07.1988 звільнений у зв`язку з призовом на військову службу. Звільнений з військової служби 30.07.1990.
Згідно трудової книжки до проходження військової служби позивач виконував роботи, що дають право виходу на пенсію на пільгових умовах.
Крім того, згідно трудової книжки позивач з 26.09.1990, тобто після звільнення з військової служби виконував роботи, що дають право виходу на пенсію на пільгових умовах.
Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо заахування періоду з 08.07.1988 по 30.07.1990 та про необхідність задоволення вказаних позовних вимог.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 22.01.1988 по 07.07.1988 та з 26.09.1990 по 28.04.1991 на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею в шахті "Шахтарська Глубока", згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 21.01.1988 року, як пільгового по Списку №1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період навчання в СПТУ №31 з 01.09.1984 по 11.01.1988 та службу в лавах радянської армії з 08.07.1988 по 30.07.1990 ОСОБА_1 як пільгового по Списку №1, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 21.01.1988.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 29.04.1991 по 05.08.1992, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_3 від 21.01.1988.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з 07.02.2023, з урахуванням рішення суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 06.01.2025.

Суддя О.В. Царікова