Справа № 757/59566/24-а
Суддя: Литвинова І. В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
пр. № 2-а-141/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3618345, про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 121-3 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Правила дорожнього руху, Закон України «Про дорожній рух», Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 pоку, не містить визначення терміну «належність номерного знаку» або «номерний знак, що належить / не належить транспортному засобу». В свою чергу номерний знак НОМЕР_1 на чорному фоні належить його транспортному засобу TOYOTA FG, державний номерний знак НОМЕР_2 . Враховуючи, що позивач з березня 2022 року є добровольцем сил територіальної оборони та залучений до виконання відповідних завдань територіальної оборони, визначених частиною третьою ст. 3 Закону України «Про основи національного спротиву». На підставі ст. 23 зазначеного Закону, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від командування військової частини НОМЕР_3 саме на належний йому автомобіль TOYOTA FG, реєстраційний номер НОМЕР_2 , він отримав так звані «номери прикриття» - номерні знаки НОМЕР_4 на чорному фоні.

Представник відповідача у справі позов не визнала, у відзиві вказала, що у матеріалах справи наявна довідка про використання транспортного засобу TOYOTA FJ CRUISER (номерний знак НОМЕР_2 ) Добровольчим формуванням № 7 територіальної громади «Легіон» у м. Києва Окрема рота «ЦЕНТР», що знаходиться у підпорядкування військової частини НОМЕР_5 . Однак факт належності транспортного засобу до будь-якого підрозділу ЗСУ повинен підтверджуватись Актом приймання-передачі транспортного засобу, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року № 1921 «Про затвердження Положення про військово-транспортний обов`язок», який у свою чергу надає право використовувати номерні знаки прикриття для виконання бойових завдань. Станом час на винесення постанови, м. Київ не входить до переліку територій, на яких ведуться бойові дії.

ІІ. Процесуальні дії та рішення суду.

17 грудня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 19 грудня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

24 грудня 2024 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 30 грудня 2024 року позивач подав заяву про усунення недоліків.

21 січня 2025 року у справі відкрито провадження для розгляду справи без виклику учасників у судове засідання.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження, особи, які беруть участь у справі не викликались та відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

28 травня 2024 року, відповідно до Припису командира ОСОБА_1 як доброволець добровольчого формування залучений до виконання завдань і був відряджений для виконання завдань по захисту об`єктів критичної інфраструктури /а. с. 9, 10/.

07 грудня 2024 року, о 07:58:59, ОСОБА_1 відповідно до завдань по захисту OKI прямував до місця бойового чергування, що проводилося 07 грудня 2024 pоку, та з 09:00 приступив до бойового чергування відповідно до бойового розпорядження, під час якого він використовував надані військовим командуванням номерні знаки А7293РС18 /а. с. 13/.

Згідно із постановою серії ЕНА № 3618345 від 07 грудня 2024 року, інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві Філяновський І. В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо ОСОБА_1 , котрим, згідно з нею, вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст. 121-3 КУпАП, а саме водій, о 07:58:59 год., керував транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_4 на чорному фоні, що не належить вказаному автомобілю та не мав при собі реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху. Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 550, 00 грн /а. с. 8/.

IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до частини шостої ст. 23 Закону України «Про основи національного спротиву» виготовлення засобів прикриття, використання коштів, майна та засобів, пов`язаних з прикриттям діяльності підрозділів, залучених до виконання завдань руху опору, здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Положення частини другої статті 77 КАС України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, не звільняє позивача від обов`язку доведення перед судом тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови, поліцейський вказав, що водій керував транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Встановлено, що номерний знак, котрий позивач використовував, керуючи транспортним засобом, 07 грудня 2025 року, є номерами прикриття, право користуватися якими йому надано, з метою оперативного вирішення службових питань.

Відповідно до частини другої статті 121-3 КУпАП Керування або експлуатація транспортного засобу із незаконно встановленими номерними знаками Збройних Сил України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Державної прикордонної служби України, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації або дипломатичних представництв, консульств та інших міжнародних організацій, які користуються повним та частковим імунітетом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду надано не було.

Відповідач будь-яких доказів на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху суду не надав, тобто не виконав обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення, матеріали справи не містять доказів фото чи відео-фіксації вчиненого позивачем правопорушення, не містять матеріали справи показів свідків, інших доказів.

Враховуючи відсутність будь-яких доказів, що підтверджують наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 122 КУпАП, суд вважає за необхідне скасувати оспорювану постанову.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3618345 від 07 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою ст. 121-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2 550, 00 грн скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 121-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова