Справа № 120/9341/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9341/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

14 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької окружної прокуратури на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вінницької окружної прокуратури Вінницька обласна прокуратура про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Вінницької окружної прокуратури щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 11.03.2024.

Зобов`язано Вінницьку окружну прокуратуру повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2024.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

04 лютого 2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.03.2024 ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Вінницької окружної прокуратури, що зареєстрована вх. № 50-6645вх24 від 21.03.2024, щодо порушень ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" його прав та норм ст.113 КВКУ, п.2 Розділу XIII Правил, положень Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2013 № 1304/5, а саме, зауважив, що ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" не забезпечує конвертами та марками для відправки кореспонденції.

Відповідачем листом від 25.03.2024 року № 50-20-21 повідомлено, зокрема про відсутність підстав для вжиття додаткових заходів прокурорського реагування, з огляду на вжиття заходів персоналом УВП № 1 та кількості поштових листів, що надсилається позивачем.

Не погоджуючись з вказаним та вважаючи розгляд заяви неналежним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Кримінально-виконавчого кодексу України № 1129-IV від 11.07.2003 року (далі - КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Частинами 1, 2 ст.7 КВК України передбачено, що держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Статтею 8 КВК України регламентовано, зокрема такі права:

- на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності;

- звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату; на належне матеріально-побутове забезпечення у порядку, встановленому цим Законом та нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

- давати пояснення і вести листування, а також звертатися з пропозиціями, заявами і скаргами рідною мовою. Відповіді засудженим даються мовою звернення. У разі відсутності можливості дати відповідь мовою звернення вона дається українською мовою з перекладом відповіді на мову звернення, який забезпечується органом або установою виконання покарань.

Так, позивач, реалізуюче своє право, звернувся до Вінницької окружної прокуратури із зверненням щодо незабезпечення його поштовими конвертами з марками для відправки кореспонденції.

Згідно із частинами 1, 2 статті 113 КВК України засудженим дозволяється одержувати і відправляти листи і телеграми за свій рахунок без обмеження їх кількості. Листування між перебуваючими в місцях позбавлення волі засудженими, які не є родичами, допускається тільки з дозволу адміністрації колонії.

Розділом XIII наказу Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року № 2823/5 "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" передбачено, що відправлення засудженими листів проводиться без обмеження їх кількості, тільки через адміністрацію установи виконання покарань. З цією метою на території установи виконання покарань вивішуються поштові скриньки, які щодня відкриваються уповноваженими посадовими особами. Для відправлення листів засудженими, які тримаються у камерах, поштові скриньки вивішуються перед прогулянковими двориками.

Листи опускаються до поштових скриньок в незапечатаному вигляді.

Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та його, представникам, Європейському суду з прав людини, суду, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, прокурору, захиснику у кримінальному провадженні, який здійснює свої повноваження відповідно до статті 45 Кримінального процесуального кодексу України, або отримують від них, перегляду не підлягає і протягом доби з часу її подання надсилається за належністю або вручається засудженим у запечатаному вигляді (конверті). Кореспонденція, яку засуджені адресують іншим органам державної влади, органам місцевого самоврядування та об`єднанням, надсилається за належністю протягом трьох діб з часу її подання.

Наказом Міністерства юстиції України № 1304/5 від 02.07.2013 року затверджено Інструкцію з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах (далі - Інструкція).

Пунктом 4 розділу І Інструкції, передбачено, що відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» і статей 8, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягають перегляду, за винятком випадків, передбачених абзацом третім цього пункту.

Перегляд кореспонденції, яку надсилають засуджені та особи, взяті під варту, здійснюється з письмового дозволу начальника установи виконання покарань (слідчого ізолятора) на підставі рапорту (клопотання) працівника оперативного підрозділу установи виконання покарань (слідчого ізолятора) з огляду на індивідуальні ризики окремих засуджених чи осіб, узятих під варту, з обов`язковим встановленням строку перегляду кореспонденції (абз.2 п.4 розділу І Інструкції).

Кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, Міжнародному кримінальному суду, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає (абз.3 п.4 розділу І Інструкції).

Звернення (кореспонденція) засуджених чи осіб, взятих під варту, до адміністрації органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, Міжнародного кримінального суду, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань подаються до адміністрації установи виконання покарань, слідчого ізолятора. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому чи особі, взятій під варту, видається талон-підтвердження (додаток 1). Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату з урахуванням вимог Закону України "Про попереднє ув`язнення", Кримінально-виконавчого та Кримінального процесуального кодексів України (абз.4 п.4 розділу І Інструкції).

Вказані положення містять і у ст.113 КВК України.

Відправлення кореспонденції, зазначеної в абзацах першому, другому цього пункту, здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, з обов`язковим зазначенням прізвища, ім`я та по батькові відправника (абз.5 п.4 розділу І Інструкції).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції вказано, що кореспонденція засуджених та осіб, узятих під варту, отримується та відправляється в приміщенні найближчого поштового відділення уповноваженим представником установи виконання покарань (слідчого ізолятора) на підставі довіреності, оформленої в установленому законодавством порядку.

Відповідно до доводів позивача останнього не забезпечено конвертами та марками для здійснення відправки поштової кореспонденції, що порушує його право на таємницю листування.

Разом із тим, під час розгляду скарги відповідачем було відібрано письмові пояснення у начальника відділу СПС ДУ "Вінницька виправна колонія № 1" Іщенка А.Д., відповідно до якої уся кореспонденція останнього реєструється та надсилається за належністю. До того ж, жодних заяв з приводу забезпечення позивача конвертами та поштовими марками до установи не надходило.

На підставі вказаного відповідачем зроблено висновку про відсутність підстав для реагування.

Проте, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що п.5 розділу ІІ Інструкції регламентовано, що кореспонденцію, зазначену в абзаці третьому пункту 4 розділу І цієї Інструкції, засуджені чи особи, взяті під варту, особисто запечатують у конверти (із зазначенням адресата). У разі відсутності у відправника конверта адміністрація установи виконання покарань (слідчого ізолятора) забезпечує засудженого (особу, взяту під варту) конвертом та поштовою маркою.

Така кореспонденція перегляду не підлягає і надсилається адресату протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, що надійшла від зазначених в абзаці третьому пункту 4 розділу І цієї Інструкції органів (осіб), засудженим (особам, узятим під варту) вручається протягом доби у запечатаному вигляді (конверті) (абз.2 п.5 розділу II Інструкції).

Тобто, у випадку направлення листа, зокрема, до органів прокуратури такий має бути особисто запечатаний засудженим у конверт та, відповідно, не підлягає перегляду.

Згідно із абз.3-4 п.5 розділу ІІ Інструкції, зазначена вхідна та вихідна письмова кореспонденція у закритому вигляді реєструється в Журналі з приміткою "Закритий конверт". Помітки чи написи на зазначеній кореспонденції не проставляються, якщо це не передбачено діючими поштовими правилами. В інших випадках засуджені вкидають кореспонденцію для відправлення в незапечатаному вигляді в поштові скриньки.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що звернення до Вінницької окружної прокуратури від 11.03.2024 прийнято у позивача для надсилання у відкритому вигляді, що підтверджується талоном-підтвердження. Вказане свідчить про порушення відповідачем таємниці листування.

Більше того, відповідно до наданого відповідачем журналу № 6654к Обліку кореспонденції осіб , які тримаються в установі виконання покарань (слідчому ізоляторі) ДУ "Вінницька УВП (№1)" вбачається відсутність примітки "Закритий конверт".

До того ж, вказаний журнал свідчить про ідентифікацію відповідачем конкретного відправлення (вид звернення).

Слід також зазначити, що відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладено такі функцію нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладено такі функцію нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Зі змісту ч.2 ст.26 Закону України "Про прокуратуру" слідує, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян в органах та установах, шляхом проведення регулярних перевірок, а також у зв`язку з необхідністю належного реагування на відомості про можливі порушення законодавства, що містяться у скаргах, зверненнях чи будь-яких інших джерелах. У межах реалізації зазначеної функції прокурор має право залучати відповідних спеціалістів.

Тобто, до повноважень органів прокуратури входить здійснення нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян в органах та установах, шляхом проведення регулярних перевірок, а також у зв`язку з необхідністю належного реагування на відомості про можливі порушення законодавства, що містяться у скаргах, зверненнях чи будь-яких інших джерелах.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка 17.07.1997 року була ратифікована Україною і є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно із статтею 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Стосовно ж посилання апелянта на заяву позивача від 11.03.2024, в якій засуджений заздалегідь безпосередньо вказав, що дане звернення надає працівникам установи виконання у відкритому вигляді з метою його відправки у відкритому вигляді до Вінницької окружної прокуратури, а відтак, на переконання відповідача, завчасно та навмисно мав намір передати дану заяву працівникам установи у відкритому вигляді, тим самим усвідомлюючи свої дії надав добровільну згоду на можливість ознайомлення з даною кореспонденцією інших осіб та одночасно провокуючи працівників установи виконання покарань на порушення вимог законодавства щодо таємниці листування колегія суддів відхиляє за безпідставністю, оскільки у заяві від 11.03.2024 позивач як раз вказав на те, що адміністрація ДУ "Вінницька виправна колонія № 1" його фактично позбавила права на таємницю листування, на підтвердження чого вказане звернення позивач не має можливості направити в закритому вигляді.

Зазначеним обставинам не надано належної оцінки відповідачем, а тому колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог, оскільки відповідач формально розглянув заяву позивача та не встановив викладених фактів.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької окружної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.