Справа № 480/5889/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.М. Кунець
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 р. Справа № 480/5889/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора івановича на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2024, по справі № 480/5889/24

за позовом ОСОБА_1

до Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області , Виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області по не розгляду та не вирішенню заяви від 14.05.2024 № 2535/01-05 про узгодження встановлених зовнішніх меж земельної ділянки з метою узгодження Акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами за відсутності погодження такого акту з власниками (співвласниками) та користувачами суміжних земельних ділянок у відповідності до норм, положень та вимог ст. 159 Земельного кодексу України у тижневий строк з дня подання заяви та за участі зацікавлених сторін із завчасним повідомленням про час та місце розгляду спору;

- зобов`язати Охтирську міську раду Охтирського району Сумської області провести розгляд та вирішення по суті звернення заяву ОСОБА_1 від 14.05.2024 № 2535/01-05 про узгодження встановлених зовнішніх меж земельної ділянки з метою узгодження Акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами за відсутності погодження такого акту з власниками (співвласниками) та користувачами суміжних земельних ділянок відповідно до норм, положень та вимог ст. 159 Земельного кодексу України щодо порядку розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 залишено без розгляду позовну заяву в частині вимог щодо зобов`язання Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області/виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області провести розгляд та вирішення по суті звернення заяву ОСОБА_1 від 14.05.2024 № 2535/01-05 про узгодження встановлених зовнішніх меж земельної ділянки з метою узгодження Акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами за відсутності погодження такого акту з власниками (співвласниками) та користувачами суміжних земельних ділянок відповідно до норм, положень та вимог ст. 159 Земельного кодексу України щодо порядку розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила скасувати рішення суду, прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначила, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. З огляду на вищевикладене в межах судового провадження Сумського окружного адміністративного суду № 480/5889/24 (2-а/480/6006/24) з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є обраний спосіб захисту порушених прав як констатація проявленої недбалості та тривалої бездіяльності, яку в наслідок бездіяльності відповідача також допустив суд першої інстанції.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 14.05.2024 ОСОБА_1 подано до Охтирської міської ради заяву про узгодження встановлених зовнішніх меж земельної ділянки з метою узгодження Акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами за відсутності погодження такого акту з власниками(співвласниками) та користувачами суміжних земельних ділянок.

25.05.2024 ОСОБА_1 подано до Охтирської міської ради заяву щодо повідомлення про розгляд та наслідки вирішення звернення від 14.05.2024.

Листом від 28.05.2024 № 01-05/1206 позивача повідомлено, що розгляд звернення відбудеться на найближчому засіданні комісії з подальшим прийняттям відповідного рішення, про дату засідання комісії буде повідомлено додатково.

Також листом від 02.07.2024 № 01-05/1490 позивача проінформовано, що заява від 14.05.2024, яка зареєстрована 14.05.2024 за № 2535/01-05 про погодження меж земельної ділянки при виготовленні документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою по АДРЕСА_1 , із суміжним землекористувачем за адресою по вул. Ракетників, 19, м. Охтирка, розглянута на засіданні узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів 25.06.2024. Розгляд даного питання було відкладено, оскільки з урахуванням п. 3.5 Положення про узгоджувальну комісію з питань вирішення земельних спорів, затвердженого рішенням міської ради від 22.08.2017 № 836-МР, у разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд спору без участі особи, розгляд питання переноситься на наступне засідання узгоджувальної комісії. Зазначено, що про дату засідання комісії буде повідомлено додатково.

Вважаючи протиправною бездіяльність Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області по не розгляду та не вирішенню заяви від 14.05.2024 № 2535/01-05, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у ході судового розгляду не встановлено наявності порушеного права позивача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР.

Згідно зі ст. 25 зазначеного Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 159 Земельного кодексу України передбачено, що земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

Згідно зі ст. 160 Земельного кодексу України сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

У ході судового розгляду встановлено, що 14.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до Охтирської міської ради із заявою про узгодження встановлених зовнішніх меж земельної ділянки з метою узгодження Акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами за відсутності погодження такого акту з власниками(співвласниками) та користувачами суміжних земельних ділянок.

Наявність ознак протиправної бездіяльності в діях Охтирської міської ради позивач обґрунтовувала тим, що відповідачем не вирішено заяву від 14.05.2024 № 2535/01-05 про узгодження встановлених зовнішніх меж земельної ділянки з метою узгодження Акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами за відсутності погодження такого акту з власниками (співвласниками) та користувачами суміжних земельних ділянок у відповідності до норм, положень та вимог ст. 159 Земельного кодексу України у тижневий строк з дня подання заяви та за участі зацікавлених сторін із завчасним повідомленням про час та місце розгляду спору.

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що Охтирською міською радою листом від 28.05.2024 № 01-05/1206 повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд звернення відбудеться на найближчому засіданні комісії з подальшим прийняттям відповідного рішення, про дату засідання комісії буде повідомлено додатково.

В подальшому, листом від 02.07.2024 № 01-05/1490 позивачу повідомлено, що відповідно до п. 3.5 Положення про узгоджувальну комісію з питань вирішення земельних спорів, затвердженого рішенням міської ради від 22.08.2017 № 836-МР розгляд питання відкладений, про дату засідання комісії буде повідомлено додатково.

В подальшому, засідання узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів відбулось 22.08.2024 із прийняттям відповідного рішення щодо заяви ОСОБА_1 від 14.05.2024.

Втім, зазначене рішення не є предметом спору у даній справі.

Натомість, спірні правовідносини виникли з приводу своєчасності та дотримання порядку розгляду заяви ОСОБА_1 .

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Використаний у ч. 1 ст. 2 КАС України термін "інтерес" відповідає терміну "охоронюваний законом інтерес", яке було розтлумачено Конституційним Судом України у вище наведеному рішенні. Отже, прагнення до користування конкретним матеріальним благом - земельною ділянкою, може бути змістом охоронюваного законом інтересу.

Законний інтерес, якщо його порушує суб`єкт владних повноважень, може бути предметом судового захисту в порядку адміністративного судочинства. Під час розгляду справи суд з`ясовує, які саме фактичні обставини зумовлюють існування інтересу, відносини, що існують з приводу об`єкту інтересу, а також інші індивідуальні особливості, що відображають законність інтересу та необхідність судового захисту прагнень позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, судовому захисту підлягає лише порушене право особи/територіальної громади. До адміністративного суду вправі звернутися кожен, хто вважає, що його право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

При цьому, неодмінною ознакою таких порушень, обмежень є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, припинення чи неможливість реалізації прав та/або виникнення додаткового обов`язку.

В іншому випадку такі права не є порушеними, а тому не можуть бути поновленими, захищеними судом, з огляду на що відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, - воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 Рішення від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Положеннями ч. 2 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення особи до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб таке порушення було обґрунтованим та реальним, тобто стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, суб`єктивна оцінка порушеного права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Отже, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Ефективним вважається такий спосіб захисту, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) відшкодування шкоди, заподіяної порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Так, колегія суддів звертає увагу, що на момент звернення позивача до суду із даним позовом заява від 14.05.2024 перебувала на розгляді Охтирської міської ради, якою вживались заходи щодо її розгляду, повідомлення позивачки про дату розгляду, та у зв`язку з неявкою сторін розгляд спору був відкладений.

Водночас, в подальшому заява від 14.05.2023 була вирішена на засіданні узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів 22.08.2024 із прийняттям відповідного рішення.

Однак, зазначене рішення ОСОБА_1 не оскаржується в рамках даної адміністративної справи.

Колегія суддів зазначає, що встановлення факту порушення прав позивача є визначною обставиною, так як без цього не можна виконати завдання судочинства, оскільки звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

При цьому, відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Обраний позивачем спосіб захисту права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові.

На підставі викладеного колегія суду підтримує висновки суду першої інстанції про те, що

обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права не призведе до відновлення права, за захистом якого звернулась позивач до суду, оскільки сам по собі факт визнання протиправною бездіяльності відповідачів без надання оцінки правомірності ухваленого за наслідками розгляду заяви від 14.05.2023 рішення не забезпечить максимально дієве поновлення порушених прав.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора івановича - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 по справі № 480/5889/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов