Справа № 160/10630/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
11.04.2025 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, до Комунального підприємства "Верхівцівське житлово-комунальне господарство Верхівцівської міської ради", до Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області, у якій просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Верхівцевської міської ради «Про демонтаж тимчасових споруд» від 12.03.2025 №61 та № 62.
Ухвалою від 14.04.2025 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву по забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області, КП «Верхівцівське житлово - комунальне господарство Верхівцівської міської ради» про визнання протиправними та скасування Рішень Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області «Про демонтаж тимчасових споруд» від 12.03.2025 року № 61 та № 62.
- заборонити Верхівцевській міській раді Дніпропетровської області, Виконавчому комітету Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області, КП «Верхівцівське житлово - комунальне господарство Верхівцівської міської ради» вчиняти будь -які дії з демонтажу чотирьох торгівельних павільйонів розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , що стосуються предмета спору, до винесення судом рішення у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Рішень Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області «Про демонтаж тимчасових споруд» від 12.03.2025 року № 61 та № 62.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що приймає оскаржувані рішення про демонтаж споруд, відповідачі не дали можливості позивачу подати документи та пояснення, які б могли вплинути на результат при прийняття оскаржуваних рішень.
Заявник зазначає, що є реальна небезпека знищення торгівельних павільйонів, оскільки 09.04.2025 року відповідачі почали розбірку торгівельних павільйонів, повідомленням від 09.04.2025 року позивача повідомлено, що 11.04.2025 року Комунальному підприємству "Верхівцівське житлово-комунальне господарство Верхівцівської міської ради" доручено провести демонтаж тимчасових споруд.
На думку позивача, з метою захисту прав останнього і недопущення подальшого знищення торгівельних павільйонів та позбавлення позивача права власності, що свідчить про існування реальної загрози завдання шкоди правам позивача внаслідок не вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у цій справі.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету позовної заяви та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Проаналізувавши мотиви, якими позивач обґрунтовує подану заяву про забезпечення позову, суд встановив таке.
Предметом спору (тобто матеріально-правовим об`єктом, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем (пункт 5.16 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18) у цій справі є акт індивідуальної дії відповідача, а саме: рішення виконавчого комітету Верхівцевської міської ради «Про демонтаж тимчасових споруд» від 12.03.2025 №61 та № 62.
Рішення № 61 від 12.03.2025 року: «…1.Демонтувати встановлену тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності, а саме: двох торгових павільйонів у АДРЕСА_2 ( ТС № 3, ТС №4) привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

2. Надати ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 7- денний строк, з дня офіційно прийнятого цього рішення, для добровільного його виконання.

3. Відділу містобудування та архітектури Верхівцевської міської ради протягом 2-го строку з дня прийняття цього рішення надіслати ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 копію цього рішення та розмістити на тимчасовій споруді відповідне повідомлення про її демонтаж.

4. Доручити КП «Верхівцівське житлово -комунальне господарство Верхівцівської міської ради» після спливу строку добровільного виконання цього рішення провести демонтаж цієї споруди.

5. Контроль за виконанням цього рішення покласти на начальника відділу містобудування та архітектури ОСОБА_4 ».

Рішення № 62 від 12.03.2025 року: «…1.Демонтувати встановлену тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності, а саме двох торгових павільйонів у АДРЕСА_2 ( ТС № 3, ТС №4) привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

2. Надати ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_5 7- денний строк, з дня офіційно прийнятого цього рішення, для добровільного його виконання.

3. Відділу містобудування та архітектури Верхівцевської міської ради протягом 2-го строку з дня прийняття цього рішення надіслати ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_5 копію цього рішення та розмістити на тимчасовій споруді відповідне повідомлення про її демонтаж.

4. Доручити КП «Верхівцівське житлово -комунальне господарство Верхівцівської міської ради» після спливу строку добровільного виконання цього рішення провести демонтаж цієї споруди.

5. Контроль за виконанням цього рішення покласти на начальника відділу містобудування та архітектури ОСОБА_4 ».

Відповідно до повідомлення Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 09.04.2025 року вих.599/0/2-25 ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що 11.04.2024 року буде здійснюватись демонтаж тимчасової споруди-комплексу з двох тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльністю по вул. Центральна у м. Верхівцеве (торгові павільони № 5, № 6). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області № 61 від 12.03.2025 року роботи по демонтажу тимчасових споруд доручено провести КП "Верхівцевське житлово-комунальне господарство Верхівцевської міської ради".

Суд зазначає, що заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову через підсистему Електронний суд ЄСІТС. Заява про забезпечення позову та позовна заява передана судді на розгляд 11.04.2025 року о 15:11 год, що також підтверджується реєстром передачі справ судді № 2277/25 від 11.04.2025 року.

Тобто на момент передачі судді заяви про забезпечення позову (на 11.04.2025 року о 15:11 год11.04.2025 року о 15:11 год), як і на моент прийняття ухвали суду про розгляд заяви про забезпечення доказів, суду не було відомо чи відбувся, чи ні демонтаж спірних тимчасових споруд-комплексу з двох тимчасових споруд і чи ще існують підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд не встановив, а позивач не надав докази на підтвердження наявності обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.

Факти протиправності винесення оскаржуваних рішень потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.

Слід звернути увагу, якщо відповідно до повідомлення Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 09.04.2025 року вих.599/0/2-25, демонтаж тимчасової споруди-комплексу з двох тимчасових споруд ще не відбувся, позивач не позбавлений права повторного звернення до суду з заявою про забезпечення позові відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ч.2 ст.76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Таким чином, позивач не довів наявності у цій заяві хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.

З огляду на зазначене вище суд зробив висновок, що відсутні передбачені ч.1 ст.150 КАС України обставини для вжиття заходів забезпечення позову, тому подана заява є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову у справі № 160/10630/25 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук