Справа № 539/685/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 р.Справа № 539/685/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16.12.2024, (головуючий суддя І інстанції: Миркушіна Н.С., повний текст складено 20.12.24 року) по справі № 539/685/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати бездіяльність, халатність Держкомзему;

- зобов`язати встановити площу, межі по Інструкції № 376 і Закону за рахунок Держкомзему;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області виготовити документи на землю, площею 523 кв.м. згідно ст. 120 ЗК України;

- визнати, що відповідач порушує, зокрема, п. 11 ст. 119, ст. 120 ЗК України;

- стягнути моральну і матеріальну шкоду з Держгеокадастру в розмірі 40 000,00 грн.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 16.12.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ні органом Держгеокадастру, ні міською радою не виконується судове рішення у справі № 1618/3805/12, яким останніх зобов`язали вчинити дії щодо приведення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують права на її земельну ділянку у відповідність площі земельної ділянки - 526 кв. м.

Внаслідок тривалої бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вона позбавлена права володіння та користування земельною ділянкою на власний розсуд.

Крім того, вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме розгляд справи більше десяти років, що суперечить нормам КАС України.

Також просить стягнути з відповідача та суддів моральну і матеріальну шкоду по 100 000,00 грн з кожного, оскільки внаслідок бездіяльності органів державної влади та тривалого розгляду справи судом вона зазнала моральних страждань, погіршився стан її здоров`я.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 1997 р. на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.1997 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, що належить Лубенській міськраді.

Площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , складає 523 кв.м. Земельна ділянка виділялась по рішенню виконавчого комітету Лубенської міської ради № 522 від 24.12.1975, що зареєстровано р. 906, книга 6, від 09.02.1976, що вбачається з довідок КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 15.04.2010 та 28.02.2011

04.12.2009 ОСОБА_1 звернулась до Відділу Держкомзему у м. Лубни Полтавської області із заявою, в якій просила оформити та видати їй державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У грудні 2009 р. між Відділом Держкомзему у м. Лубни Полтавської області та ДП «Лубенське Державне топографо-геодезичне підприємство» укладено договір № 02 на виготовлення технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 .

24.12.2009 технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1 , кадастровий номер :07:062:0017 прийнята Відділом Держкомзему у м. Лубни Полтавської області, про що складені акти встановлення меж земельної ділянки та прийому-передачі межових знаків.

Не погодившись із технічною документацією, ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013 по справі 1618/3805/2012 зобов`язано Управління Держземагентства у Лубенському районі Полтавської області вчинити дії щодо приведення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують права на земельну ділянку ОСОБА_1 у відповідність площі земельної ділянки - 523 кв. м.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що площа її земельної ділянки складає 526 кв.м., проте уповноваженими органами не приведено технічну документацію у відповідність до належної площі, чим фактично позбавлено її права на користування такою земельною ділянкою.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області не порушено права ОСОБА_1 в спірних правовідносинах.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі - ЗК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 55 Закону України "Про землеустрій" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Пунктом 1 Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 844 з наступними змінами і доповненнями (далі - Порядок № 844, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено спрощену процедуру безоплатних оформлення та видачі громадянам України у 2009 р. та наступних роках державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів та ведення садівництва у розмірах, визначених ст. 121 Земельного кодексу України, після прийняття рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок.

Порядком № 844 встановлено, що громадяни, які бажають безкоштовно оформити державний акт на право власності на земельну ділянку згідно з прийнятим рішенням про приватизацію, подають відповідну заяву до управління (відділу) Держкомзему в районі (місті).

Підставою для укладання договору на виготовлення технічної документації із складання державного акта на право власності на земельну ділянку та договору на виготовлення та державну реєстрацію такого державного акта є заява громадянина до того органу, який і укладає такі договори.

Зазначені органи (далі - замовники) на підставі заяви протягом 3 робочих днів з дати її надходження укладають такі договори:

про проведення державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку - з Центром кадастру;

про розроблення технічної документації - з державними підприємствами, що належать до сфери управління Держкомзему України або Мінприроди України та мають ліцензію на проведення робіт із землеустрою (далі - виконавці).

Виконавець протягом 10 робочих днів з дня укладення договору на розроблення технічної документації проводить аналіз документів, що надійшли від замовника, отримує в регіональній філії Центру кадастру матеріали чергового кадастрового плану в електронному вигляді, виконує необхідні обстежувальні, польові та камеральні роботи, виготовляє технічну документацію у двох примірниках і подає їх на паперовому та електронному носіях до регіональної філії Центру кадастру і замовнику для погодження.

У разі необхідності прийняття рішень про уточнення площі земельної ділянки, її цільового призначення тощо або необхідності прийняття рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність виконавець повертає замовнику подані ним документи разом з технічною документацією з обґрунтуванням причини повернення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, земельна ділянка під яким належить Лубенській міськраді.

У грудні 2009 р. ОСОБА_1 звернулась до Відділу Держкомзему у м. Лубни Полтавської області із заявою, в якій просила оформити та видати їй державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Уповноваженими органами була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (державного акта на право власності на земельну ділянку) ОСОБА_1 , кадастровий номер :07:062:0017, яка прийнята Відділом Держкомзему у м. Лубни Полтавської області.

В подальшому, як зазначив відповідач приватизація земельної ділянки призупинилась через виникнення земельного спору між ОСОБА_1 та власницею сусідньої садиби №36 ОСОБА_2 , яка 14.09.2009 звернулася до Лубенського міськрайонного суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за наслідками якого суд зобов`язав ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у праві користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом перенесення самовільно встановленого шиферного паркану.

Як пояснив відповідач, враховуючи, що ОСОБА_1 два роки ухилялась від виконання судового рішення, органами Держкомзему не продовжувалась процедура приватизації земельної ділянки.

В свою чергу, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013 у справі № 1618/3805/2012 визнано незаконним призупинення відповідачем процедури приватизації земельної ділянки, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , площею 523 кв.м та зобов`язано відповідача вчинити дії щодо приведення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують права на земельну ділянку ОСОБА_1 у відповідності площі земельної ділянки 523 к.в.м.

Зазначене рішення суду пред`явлено до примусового виконання на підставі виконавчого листа від 04.02.2014 виданого Лубенським міськрайонним судом по справі №2-а/539/16/13.

Державним виконавцем направлено вимогу №2903 від 25.03.2015 про вжиття заходів щодо приведення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують права на земельну ділянку ОСОБА_1 у відповідність площі земельної ділянки 523 кв.м: проведення нових замірів земельної ділянки по АДРЕСА_1 в розмірі, визначеному рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду № 2-а/539/16/13 від 27.11.2013, а саме 523 кв.м; замовлення та виготовлення обмінного файлу; виготовлення витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номеру та вжиття інших заходів, спрямованих на повне виконання виконавчого листа.

На звернення Управління Держземагентства у Лубенському районі ДП «Лубенське державне топографо-геодезичне підприємство» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 площею 523 кв.м. в 3-х примірниках та обмінний файл.

17.06.2015 Управління Держземагентства у Лубенському районі листом повідомило виконавчу службу про приведення у відповідність технічної документації ОСОБА_1 до площі земельної ділянки 523 кв.м та виконання постанови про прийняття до виконання виконавчого провадження від 16.03.2015.

В письмових пояснення відповідач зазначив, що після отримання примірників технічної документації працівниками Управління Держземагентства у Лубенському районі здійснено виїзд на АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 з метою передати їй виготовлену технічну документацію, але вона відмовилася отримувати документи, пославшись на проходження лікування і те, що площа земельної ділянки розміром 523 кв.м її не влаштовує.

16.06.2015 ОСОБА_1 направлено лист, яким її запрошено до Управління отримати виготовлену технічну документацію, на який, за твердженням відповідача, вона до цього часу не відреагувала.

В подальшому, 23.02.2016 відділом примусового виконання рішень Управління державної закінчено виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення.

В підтвердження зазначених обставин, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало суду апеляційної інстанції оновлену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену на замовлення Управління Держземагентства у Лубенському районі.

Колегія суддів зауважує, що постановою суду Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013 у справі № 1618/3805/2012 покладено на Управління Держземагентства у Лубенському районі зобов`язання лише в частині привести технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують права на земельну ділянку ОСОБА_1 у відповідність площі земельної ділянки 523 кв.м.

Державним виконавцем закінчено виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення від 27.11.2013 у справі № 1618/3805/2012. Доказів оскарження рішень державного виконавця судом не встановлено.

В свою чергу, незгода ОСОБА_1 із розміром площі земельної ділянки, визначеній Управлінням Держземагентства у технічній документації не свідчить про бездіяльність органів Держгеокадастру по відновленню меж земельної ділянки під будинком, належним позивачу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що судовим рішенням від 27.11.2013 у справі № 1618/3805/2012, яке на думку позивача не виконується суб`єктами владних повноважень, також визначено наявність у позивача права на земельну ділянку площею саме 523 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вищезазначеними нормами права передбачено право особи звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку із прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача. Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Право на звернення до адміністративного суду із позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист, адже для того, щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №687/1539/16-а та від 24.10.2018 у справі №731/216/17.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду, колегією суддів не встановлено порушення прав позивача з боку Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області як правонаступника Управління Держземагентства у Лубенському районі Полтавської області, тому вірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме розгляд справи поза межами як одного місяця, встановленого ст. 195-1 КАС України, в редакції, чинній на час звернення позивача до суду, так і шістдесяти днів, встановлених ст. 309 КАС України, в редакції, чинній на час прийняття судового рішення.

Разом з тим, зазначені скаржником обставини не є обов`язковими підставами для скасування рішення суду згідно ч. 3 ст. 317 КАС України.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вказує, що вищенаведене порушення не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Щодо доводів апелянта про наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди колегія суддів зазначає, що за наслідками апеляційного перегляду судом не встановлено порушення прав ОСОБА_1 , як наслідок, відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди на її користь.

Інші доводи та заперечення сторін на правильність висновків суду першої інстанції не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16.12.2024 по справі № 539/685/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 14.04.2025 року у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді Бегунца А.О.