Справа № 160/27776/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
17.10.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , пенсії до загального стажу роботи, період здійснення позивачем підприємницької діяльності під час перебування на загальній системі оподаткування з 12.03.1993 року по 06.05.2008 рік, включно та здійснити призначення пенсії з дня звернення з відповідною заявою, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 22 квітня 2024 року.
Вважає протиправною відмову у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Так, позивач в обґрунтування протиправності відмови у призначенні пенсії вказує на те, що пенсійним органом безпідставно не зараховано період здійснення позивачем підприємницької діяльності з підстав відсутності підтвердження сплати страхових внесків. Разом з тим, позивачка посилається на дані податкового органу зазначено, що у нього відсутня заборгованість зі сплати страхових внесків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху із наданням часу на усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
27.11.2024 відповідачем-1 до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що позивачкою не надано доказів сплати страхових внесків у періоди здійснення підприємницької діяльності, що свідчить про відсутність підстав для зарахування даного періоду діяльності до страхового стажу.
28.11.2024 відповідачем-5 до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вказує на правомірність відмови у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу та неможливість зарахувати період здійснення підприємницької діяльності через відсутність підтвердження сплати позивачкою страхових внесків.
29.11.2024 та 13.12.2024 відповідачем-4 та відповідачем-2 до суду надіслано відзив на позовну заяву, в яких останні підтримали позицію відповідачів у справі щодо обґрунтованості спірних рішень про відмову у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу. Погоджуються з відсутністю підстав для зарахування спірного періоду підприємницької діяльності до страхового стажу.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60 років, звернулася до відділу обслуговування громадян №23 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши при цьому необхідні документи, а саме:
-свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 №433801 від 12.03.1993року;
Згідно до записів трудової книжці НОМЕР_1 , позивачка навчалася і працювала:
Павлоградський завод литейних машин
- з 18.03.1982 року по 16.07.1982 рік -шлифовщиком 1, 2, 3-го розряду на період виробничої практики;
- Навчання в Павлоградському машинобудівному технікумі з 1979року по 1983рік.
Запорізьке виробниче об`єднання арматуробудівників - з 11.04.1983року по 22.07.1985рік - токарем полуавтоматчиком 2 та 3-го розряду в механосборочному цеху №3.
Завод «Павлоградсельмаш» - з 25.09.1985 року по 25.10.1985 рік - контролером ОТК 3 -го розряду.
Завод «Павлоградхіммаш» - з 18.11.1985 року по 25.08.1992 рік - техніком-конструктором у відділі головного конструктора.
З 21.05.2008року по 03.08.2008рік -перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю у Павлоградському міськрайцентрі зайнятості.
-з 04.08.2008року по 05.05.2010 рік-працювала кладовщиком по трудовому договору.
З 13.09.2010року по 09.11.2010рік -перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю у Павлоградському міськрайцентрі зайнятості.
-з 15.11.201 Ороку по 08.11.2012рік - працювала завідувачем складу невідокремленого структурного підрозділу м.Павлоград.
Філія «ПОЛШЛАСТ» ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ БДЇГ»
-з 03.01.2013 року по 18.07.2016 рік - працювала комірником.
З 23.08.2016 року по 24.11.2016 рік -перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю у Павлоградському міськрайцентрі зайнятості.
Крім того, з 12.03.1993 року позивачкою проведено державну реєстрацію як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 №433801 від 12.03.1993р.
Відповідно до реєстрацій них даних ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 знаходилась на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Павлоградськка ДПІ) з 12.03.1993р. по 06.05.2008рік:
- з 12.03.1993 року по 28.02.2002 рік-перебувала на загальній системі оподаткування;
-з 01.03.2002 року по 30.04.2002 рік - здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку, шляхом придбання патенту, згідно абзацу 4, підпункту б. пункту 1 статті 14 розділу ІУ Декрету Кабінету Міністрів України від 26грудня 1992р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;
- з 01.05.2002 року по 31.08.2002 рік-перебувала на загальній системі оподаткування;
- з 01.09.2002 року по 30.11.2002 рік-здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку, шляхом придбання патенту, згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу ІУ Декрету Кабінету Міністрів України від 26грудня 1992р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;
- з 01.12.2002 року по 06.05.2008 рік-перебувала на загальній системі оподаткування.
22 квітня 2024року, я звернулась до територіального Пенсійного фонду України із заявою, щодо призначення пенсії. За віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V від 09.07.2003 року зі змінами.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», №1058-1V від 09.07.2003 року, починаючи - з 1 січня 2024року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 31 року, починаючи з 1 січня 2018року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року.
Починаючи з січня 2018 року, право па призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2027року по 31 грудня 2027року- від 24 до 34 років.
Починаючи з січня 2019 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2028року- від 15 до 25років. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж на дату звернення становить 22 роки 01 місяць 20днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.
До страхового стажу не зараховано:
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
19 червня 2024року, позивачка знову звернулась до відділу обслуговування громадян №23 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо призначення пенсії.
Враховуючи зазначене, відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
-за 1 квартал 1996року - квитанція від 13.02.1996 року- на суму 822 000 крб.
-за 2-й квартал 1996 року - квитанція від 28.08.1996 року- на суму 1.170 000 крб - за 3-й квартал 1996 року -квитанція від 28.08.1996 року- на суму 28 грн.70 коп -за 4-й квартал 1996 року -квитанція від 22.03.1997 року- на суму 29грн.23коп. -за 3 квартал 3997 року -квитанція від 02.08.1997 року- на суму 18,65грн..
-за 2-3-й квартали 1997 року - квитанція від 15.12.1997 року -на суму 42,70 грн. -за 4-й квартал 1997 року -квитанція від 22.03.1997 року - на суму 08 грн.56 коп.
30 липня 2024 року, позивачка звернулася з заявою до відділу обслуговування громадян №23 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, надавши платіжні повідомлення про сплату податку на прибуток за періоди з 1993 року по 1996 рік.
Крім того, мною була надана книга обліку доходів та витрат по торговельній діяльності за періоди з 1998 року по 2003 рік, в якій підтверджено щодо звітності за 1999 рік та сплата внесків до Пенсійного фонду за 9 місяців 1999 року у розмірі 21,60 грн. включно.
До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності з 12.03.1993 по 06.05.2008, у зв`язку з відсутністю інформації від органів Пенсійного фонду про суми нарахованих та сплачених страхових внесків щомісячно та відсутністю в Реєстрі звітності до Пенсійного фонду.
Відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу- 31 рік.
05 вересня 2024 року, позивачка в черговий раз звернулася до відділу обслуговування громадян №23(сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
Необхідний страховий стаж, згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 31 рік.
Страховий стаж становить 22 роки 10 місяців 20 днів.
До страхового стажу не зараховано:
- період підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування з 12.03.1993 по 28.02.2002, з 01.05.2002 по 31.08.2002, з 01.12.2002 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Для зарахування необхідно надати довідку про сплату страхових внесків в період здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування.
19 вересня 2024 року, отримала лист №0400-010506-8-183205 від 19.09.2024 за підписом начальника відділу забезпечення наповнення бюджету №3 фінансово- економічного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Вікторії Медведєвої, в якому зазначено: що позивачка як фізична особа-підприємець перебувала на обліку в Головному управлінні ПФ України в Дніпропетровській області з 28.01.2001. Дата припинення підприємницької діяльності - 06.05.2008.
Відповідно до пункту 288 Переліку №41 банківські документи (акти, довідки, платні реєстри, доручення) про надходження усіх видів податків у державний бюджет зберігаються 3 роки.
Враховуючи вищезазначене підтвердити сплату страхових внесків за запитуваний період не є можливим.
Не погодившись з відмовами позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з статтею 24 Закону №1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у нійпередбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Стосовно незарахування до страхового стажу періоду провадження позивачем підприємницької діяльності, суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону № 1058-IVвизначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового, так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Як вже зазначалось, підприємці при досягненні пенсійного віку мають право на призначення пенсії за віком, проте зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить від того, яку систему оподаткування використовував приватний підприємець до виходу на пенсію. Відповідно до цього законодавець визначав перелік документів, які підтверджують зарахування стажу у певні періоди.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону №1058-IV (з внесеними змінами Законом № 2148-VIII від 03.10.2017), чинним з 01.01.2018 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01.05.1993, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).
Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються періоди здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
- до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,
- з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,
- з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).
Так, відповідно до частин першої-другої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IVпередбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі -Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).
Пунктами 6-7 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
З аналізу наведених норм видно, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.
Також суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 5-5 від 10.06.1994 (далі -Інструкція №5-5, чинної у спірний період) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах)у10-деннийстрокздня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток № 1).
Згідно з пунктом 18 Інструкції № 5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 № 11-1(далі -Інструкція № 11-1(чинної у спірний період), платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.
Відповідно до пункту 2.9 Інструкції від 06.09.1996 № 11-1 платники, перелічені в пп.2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п. 2.7 - за постійним місцем проживання.
Системний аналіз наведених правових норм законодавства дає суду підстави для висновку, що у період з 1993 по 01.07.2000 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій періоду здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.
Відповідно до реєстраційних даних ІС «Податковий блок» я ФОП ОСОБА_1 находилась на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Павлоградськка ДПІ) з 12.03.1993 року по 06.05.2008 рік:
-з 12.03.1993 року по 28.02.2002 рік - перебувала на загальній системі оподаткування; -з 01.03.2002 року по 30.04.2002рік - здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку, шляхом придбання патенту, згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету 7 Міністрів України від 26грудня 1992р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;
- з 01.05.2002 року по 31.08.2002 рік-перебувала на загальній системі оподаткування; -з 01,09.2002 року по 30.11.2002 рік -здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку, шляхом придбання патенту, згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету 7 Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;
Крім того, позивачкою надавались докази сплати податків та зборів за період з 1993 по 2003 роки, які пенсійними органами не прийнято з посиланням на короткий термін зберігання подібної звітності. Даний довод суд відхиляє з підстав його недоречності та вважає за необхідне зазначити, що короткий термін зберігання подібної документації в державних органах жодним чином не спростовує доказову силу наданих позивачкою платіжних документів та документів фінансової звітності.
Отже, вказане свідчить про відсутність заборгованості перед податковими, пенсійними органами за період з 12.03.1993 по 31.12.2003, та про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності.
Таким чином, до страхового стажу позивача необхідно зарахувати періоди провадження підприємницької діяльності, за які позивачем сплачено страхові внески.
Разом з тим, щодо періоду з 01.01.2004 по 06.05.2008 суд зазначає, що позивачем не доведено, матеріалами справи не підтверджено сплату страхових внесків за вказані періоди, а отже відсутні підстави для зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача.
Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства, організації, установи, органи державної влади несуть відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком може бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і іншими органами за зверненням органів Пенсійного фонду.
Відповідачі, відмовляючи у призначенні пенсії, не здійснили належної перевірки обставин провадження позивачем підприємницької діяльності шляхом направлення необхідних запитів до органів державної влади, та порушили право позивача на призначення та отримання пенсії.
Відтак, спірні рішення про відмову позивачці в призначенні пенсії підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Суд зазначає, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати належний орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.04.2024 про призначення пенсії за віком.
Щодо підстав розгляду заяви позивача та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватися розгляд заяви позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, суд зазначає про таке.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В цьому випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Так, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані представника позивачки, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, а також встановлених у справі обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 6056,00 грн.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у розмірі пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до загального стажу роботи ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 12.03.1993 року по 31.12.2003 рік, включно.
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), до загального стажу роботи, період здійснення підприємницької діяльності з 12.03.1993 року по 31.12.2003 рік, включно та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 22.04.2024 з врахуванням висновків суду у цій справі.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати з оплати судового збору в розмірі 908,40 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області судові витрати з оплати судового збору в розмірі 908,40 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати з оплати судового збору в розмірі 908,40 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати з оплати судового збору в розмірі 908,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна