Справа № 160/8656/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 квітня 2025 року Справа №160/8656/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26 лютого 2022 року по 19 травня 2023 року з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт в редакції згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 за період з 26 лютого 2022 року по 19 травня 2023 року нарахування та виплату грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт в редакції згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022 рік та 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022 рік та 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік та 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік та 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 позовну заяву - залишено без руху.

Надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання:

- заяви про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем 08.04.2025 надано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначив, що саме з подією отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, законодавець пов`язує перебіг трьохмісячного строку для звернення з позовом до суду. Такого повідомлення від відповідача позивач не отримував та як тільки дізнався про можливе порушення прав відповідачем, невідкладно звернувся до відповідача із запитом щодо виплати грошового забезпечення, відповідь на яке не отримав. Окрім того, зазначив, що є особою з інвалідністю 3 групи. Інвалідність отримана мною після поранення отриманого при захисті Батьківщини. У зв`язку з чим я проходив тривалий період лікування та реабілітації. З огляду на викладене, просив визнати причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом поважними та поновити його.

Суд наголошує, що позивач до суду звернувся 24.03.2025.

При цьому, в якості поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив про неотримання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а також проходження позивачем лікування та реабілітації, у зв`язку з пораненням, отриманим при захисті Батьківщини.

Суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі №320/2915/20 та ін.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 судом зроблено висновок про необхідність надати позивачу заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду із наведенням причин його пропуску, проте, не надано відповідних доказів, з яких би вбачалося проходження позивачем періоду лікування та реабілітації, у зв`язку з пораненням, отриманим при захисті Батьківщини, що унеможливило звернення до суду у тримісячний строк.

Окрім цього, позивачем у заяві зазначено про те, що позивач звернувся до суду з позовом, як тільки дізнався про можливе порушення своїх прав.

При цьому, позивачем не зазначено, з яких документів, або при яких обставинах позивачу стало відомо про можливі протиправні дії чи бездіяльність відповідача.

Згідно доданого до позову грошового атестату також неможливо встановити дату його отримання.

Відтак, позивачем не підтверджено документально об`єктивні та переконливі причини, які завадили останньому звернутись до суду із відповідним позовом у строк встановлений законом, враховуючи, що позивач мав би дізнався про порушення своїх прав після звільнення зі служби та отримання грошового атестату від 28.12.2023 та беручи до уваги, що позивач фактично звернувся до суду 24.03.2025.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду та не виконано в цій частині визначені ухвалою суду вимоги.

Отже, суд визнає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість продовжити позивачу строк на усунення недоліків в межах строків, визначених ст. 169 КАС України, надавши позивачу десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, а саме надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, викладені у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а також доказів, що підтверджують дату, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Водночас, відповідно до частин 14, 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 121, 160, 161, 169, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, викладені у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Надати позивачеві десять календарних днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, шляхом надання:

- доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, викладені у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а також доказів, що підтверджують дату, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Роз`яснити позивачу приписи ч. 15 ст. 171 КАС України, відповідно до яких, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Копії даної ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Калугіна