Справа № 120/737/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2025 р. Справа № 120/737/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернулася з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення відповідача від 01.01.2025 № 08 про відмову в перерахунку пенсії.

Відтак, з метою зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 26.12.2024 у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати та з урахуванням періодів роботи відповідно до довідок Головного управління ДПС у Донецькій області №132/05-99-10-02 від 23.12.2024, №131/05-99-10-02 від 23.12.2024, №130/05-99-10-02 від 23.12.2024, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою 27.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті позову відповідач вказав, що позивач звернулася за місцем знаходження територіального відділу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії - перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання.

За результатами розгляду звернення позивача винесено рішення №08 від 01.01.2025 року про відмову в перерахунку пенсії з підстав того, що робота в органах Державної податкової служби не є стажем роботи на посадах державного службовця в розумінні Закону України №889, що надає право на призначення пенсії за цим Законом.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулася за місцем знаходження територіального відділу Пенсійного фонду України із заявою від 26.12.2024 про перерахунок пенсії - перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу».

До заяви позивачкою надано необхідні документи. Зокрема, картка платника податків; паспорт громадянина України: серія НОМЕР_1 ; Наказ Головного управління ДПС у Донецькій області № 787-о від 19.12.2024р.; Довідку Головного управління ДПС у Донецькій області про стаж № 19/05-99-11-02 від 10.12.2024р.; Довідку Головного управління ДПС у Донецькій області про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд) №132/05-99-10-02 від 23.12.2024р.; Довідку Головного управління ДПС у Донецькій області про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, яку не провели класифікацію посад державної служби № 131/05-99-10-02 від 23.12.2024р.; Довідку Головного управління ДПС у Донецькій області про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 130/05-99-10-02 від 23.12.2024р.; Лист Головного управління ДПС у Донецькій області № 309/С/05-99-10-02 від 23.12.2024р.

За принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання.

За результатами розгляду звернення позивача прийнято рішення №08 від 01.01.2025 року про відмову в перерахунку пенсії (а.с. 33-35).

За змістом спірного рішення, згідно з довідкою №19/05-99-11-02 від 10.12.2024р. позивачка станом на 01.05.2016 працювала на посаді завідувача сектору інформаційних технологій-присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІ рангу Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, що не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ.

Відповідно до статті 343-1 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюють спеціальні звання, і відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби.

Позивач не погоджується із спірним рішенням, тому звернулась до суду.

Отже, ключовим та досліджуваним у цій справі є питання права позивача на призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за умови, що вона працювала на різних посадах державної податкової служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз цієї норми вказує на те, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до зазначеної статті є досягнення такими особами пенсійного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України стаття 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України стаття 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 560/2398/19.

При цьому пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01 травня 2016 року стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Водночас після 01 травня 2016 року у зв`язку із набранням чинності Законом № 889-VІІІ змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України № 1058-IV.

Суд зазначає, що вказаним законом визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Крім того, статтею 26 Закону України № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком та зокрема зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Отже, для набуття права на призначення пенсії у відповідності до положень вказаного Закону передбачено лише дві вимоги: необхідний вік та відповідний йому розмір страхового стажу.

З огляду на це, суд доходить висновку, що положення зазначеного закону, які регулюють порядок призначення пенсії, зокрема також і державним службовцям, врегульовано порядок зарахування періодів роботи на посадах державної служби лише до страхового стажу, оскільки Закон не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби.

За правовими висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 22.05.2024 у справі №500/1404/23, суд касаційної інстанції вказав: "... що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ) після 01 травня 2016 року необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01 травня 2016 року на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону № 1058-IV.

Водночас, колегія суддів наголосила, що вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022. КСУ у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

При цьому суд також зауважує, що наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини третьої статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб".

У постанові від 26.06.2018 Верховний Суд у справі № 735/939/17 у подібних правовідносинах вказав, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок №283.

Так, пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 3 травня 1994 р. №283 (постанова втратила чинність на підставі Постанови КМУ №229 (229-2016-п) від 25.03.2016) було регламентовано, що ним визначаються посади і органи, час роботи, в яких зараховуються до стажу державної служби.

За змістом пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

За обставин справи, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.12.2024 №787-о, припинити державну службу та звільнити ОСОБА_1 20.12.2024 з посади головного інспектора Добропільської державної податкової інспекції у зв`язку з скороченням чисельності працівників ГУ ДПС, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" (а.с. 42).

Згідно із Довідкою Головного управління ДПС у Донецькій області від 10.12.2024 та записами трудової книжки підтверджується, що позивачка у період з 22.09.1994 по день звільнення працювала на різних посадах у контролюючих органах, що зараховується відповідно до ст. 344 Податкового кодексу до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 "Про державну службу", та станом на 01.05.2016 її стаж становить 21 рік 7 місяців 10 днів (а.с. 43-45, 58-67).

Так, відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 позивачка з 22.09.1994 по 28.09.1995 працювала старшим державним податковим інспектором відділу податків і зборів Державної податкової інспекції по Добропільському району Донецької області; 29.09.1995 - 25.11.1996 - начальник відділу обробки інформації і комп`ютеризації Державної податкової інспекції по Добропільському району Донецької області; 26.11.1996 - 02.01.1997 - виконувач обов`язки начальника відділу комп`ютеризації Державної податкової адміністрації у Добропільському районі Донецької області; 03.01.1997 - 01.04.1997 - виконувач обов`язки начальника відділу комп`ютеризації Добропільської державної податкової адміністрації Донецької області; 02.04.1997 - 05.06.2000 - начальник відділу комп`ютеризації Добропільської державної податкової інспекції Донецької області; 06.06.2000 - 24.06.2002 - начальник відділу автоматизованого адміністрування податків Добропільської державної податкової інспекції Донецької області; 25.06.2002 - 31.08.2003 - заступник начальника управління інформатизації і обліку - начальник відділу автоматизації процесів оподаткування Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області; 01.09.2003 - 09.12.2003 - виконувач обов`язки начальника відділу автоматизації процесів оподаткування Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області; 10.12.2003 - 05.09.2005 - начальник відділу автоматизації процесів оподаткування Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області; 06.09.2005 - 12.03.2012 - начальник відділу інформатизації процесів оподаткування Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області; 13.03.2012 - 11.07.2013 - заступник начальника відділу інформатизації та обліку платників податків Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області Держаної податкової служби; 12.07.2013 - 26.05.2014 - заступник начальника відділу IT та обліку платників Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області; 27.05.2014 - 10.08.2015 - головний державний інспектор відділу IT та обліку платників Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області; 11.08.2015 - 23.03.2016 - завідувач сектору IT Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області; 24.03.2016 - 05.06.2017 - завідувач сектору інформаційних технологій Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області; 06.06.2017 - 13.08.2017 - заступник начальника відділу обслуговування платників Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області; 14.08.2017 - 03.09.2018 - начальник відділу обслуговування платників Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області; 04.09.2018 - 07.10.2019 - головний державний інспектор Добропільської державної податкової інспекції Покровсько-Добропільського управління Головного управління ДФС у Донецькій області; 08.10.2019 - 07.09.2020 - головний державний інспектор Добропільської державної податкової інспекції Покровсько-Добропільського управління Головного управління ДПС у Донецькій області (юридична особа публічного права, код за ); 08.09.2020 - 11.01.2021 - головний державний інспектор Добропільської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області (юридична особа публічного права, код за ); 12.01.2021 по 20.12.2024 - головний державний інспектор Добропільської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області.

Отже, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 та Довідки Головного управління ДПС у Донецькій області № 19/05-99-11-02 від 10.12.2024р. ОСОБА_1 працювала на різних посадах у державній податковій службі з 22.09.1994 по 20.12.2024 та має стаж державної служби понад 30 років

З приводу спеціального звання радник податкової та митної справи, то суд зазначає, що процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839 (далі Порядок № 839) (постанова втратила чинність у частині, що стосується присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 501 від 17.06.2020).

Згідно з пунктом 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 3 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2016 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Наведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Відтак спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.

Отже, посадові особи податкових органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому періоди проходження служби в податковому органі повинні зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

З огляду на викладене, стаж роботи позивача в державних податкових органах, з 22.09.1994 по 20.12.2024, відноситься до стажу державної служби, тобто загальний стаж позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить більше, ніж 30 років.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач має право на пенсію державного службовця, тому з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, позивач має право на пенсію за віком на підставі положень статті 37 Закону №3723-XII.

Посилання відповідача про те, що періоди роботи в державних податкових органах, під час перебування на якій були присвоєні персональні та спеціальні звання, не зараховується до стажу роботи на посадах державної служби є неправомірними, а оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.01.2025 № 08 є протиправним та підлягає скасуванню, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відтак, похідні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 26.12.2024 у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати та з урахуванням періодів роботи відповідно до довідок Головного управління ДПС у Донецькій області №132/05-99-10-02 від 23.12.2024, №131/05-99-10-02 від 23.12.2024, №130/05-99-10-02 від 23.12.2024 також слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 08 від 01.01.2025 «Про відмову в перерахунку пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в органах податкової служби з 22.09.1994 по 20.12.2024 до стажу державної служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.12.2024 року відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 % від усіх сум складових заробітної плати згідно із довідками Головного управління ДПС у Донецькій області №132/05-99-10-02 від 23.12.2024, №131/05-99-10-02 від 23.12.2024, №130/05-99-10-02 від 23.12.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1 937,92 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень 92 копійки ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21015)

Повне судове рішення складено 15.04.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна