Справа № 320/8346/23
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8346/23
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

11 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: судді-доповідача Собківа Я.М., суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В., перевіривши відповідність вимогам ст. 296 КАС України апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Інструменти» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з недотриманням п.1ч.5ст.296 КАС України, та в подальшому ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року дану апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Звертаючись вдруге до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою 11 лютого 2025 року на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року, апелянтом не сплачено судовий збір та пропущено строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п.1 ч.5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: до апеляційної скарги не доданий документ про сплату судового збору та пропущено строк на апеляційне оскарження.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 14 липня 2011 року № 3674-VI.

Частиною 1 цієї статті Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року N 2147-VIII, який набув чинності 15.12.2017 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду, розмір судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2023 рік встановлено у розмірі 2 684,00 грн.

Отже, скаржник оскаржує вимогу немайнового характеру, у зв`язку з чим за подачу апеляційної скарги останній мав сплатити судовий збір у сумі 4026 грн. (2 684,00 х 150%).

Реквізитами Шостого апеляційного адміністративного суду для сплати судового збору за подачу апеляційних скарг є: отримувач - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО) - 899998; номер рахунка - UA1026007; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Додана ж до апеляційної скарги платіжна інструкція від 20.03.2025 №811 про сплату судового збору в сумі 4026,00 грн. не може вважатися належним доказом сплати судового збору при поданні цієї апеляційної скарги з огляду на таке.

У постанові від 13.02.2019 у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час постановлення цієї ухвали стаття 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Відтак, позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була залишена без розгляду.

На переконання суду апеляційної інстанції, указані нормативні приписи є застосованими й до апеляційного провадження, оскільки за нормами Закону України «Про судовий збір» особа має право на повернення сплаченого судового збору у випадку повернення апеляційної скарги (п. 2 ч. 1 ст. 7).

Таким чином, у спірному випадку Головне управління Державної податкової служби у м. Києві також має право повернути сплачений ним судовий збір відповідно до платіжної інструкції від 20.03.2025 №811 на суму 4026,00 грн. у межах справи № 320/8346/23 (апеляційне провадження № A/855/4743/25). Однак така інструкція не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у справі №320/8346/23 (апеляційне провадження №А855/7989/25), адже судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншої апеляційної скарги.

Подібна позиція висловлена Верховним Судом й у постанові від 12.10.2023 у справі № 160/554/23.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 сказаної статті передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційного оскарження визнані судом неповажними.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції прийнято 10 лютого 2025 року. Проте апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 04.04.2025, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Твердження скаржника про те, що вперше апеляційну скаргу було подано в межа визначених КАС України строків на апеляційне оскарження, а отже наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є помилковими та не беруться колегією суддів до уваги.

З урахуванням викладеного клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають прийняттю апеляційної скарги до провадження суду апеляційної інстанції, тому, у відповідності до ч. 3 ст. 298 КАС України, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а апелянту необхідно надати строк для усунення недоліків, а саме: вказати інші підстави пропуску строку на апеляційне оскарження та сплатити судовий збір у розмірі 4026 грн.

Керуючись ч.3 ст. 298, п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Інструменти» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Встановити апелянту строк для усунення вказаних недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснити апелянту, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У разі неусунення недоліків у вищезазначений строк, до апеляційної скарги будуть застосовані наслідки визначені п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.