Справа № 580/9676/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року справа № 580/9676/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача Кузьмінського О.О. (згідно з ордером),

представниці відповідачів Головні І.Я. (у порядку самопредставництва),

розглянувши правилами загального позовного провадження в залі суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом адвоката Кузьмінського О.О. від імені ОСОБА_1 до Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

30.09.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Кузьмінського О.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ відсутній) (далі відповідач 1), Офісу Генерального прокурора (01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15; код ЄДРПОУ відсутній) (далі відповідач 2) про:

визнання протиправним і скасувати рішення відповідача-1 від 29.08.2024 №07/1/1-10п-24;

визнання протиправним і скасування наказу відповідача-2 від 09.09.2024 №219к, яким його з 11.09.2024 звільнено з посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Черкаської обласної прокуратури на підставі п.3 ч.1 ст.41 Закону України Про прокуратуру;

поновлення його на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Черкаської обласної прокуратури з 11.09.2024;

допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення його на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Черкаської обласної прокуратури.

Обґрунтовуючи зазначено про процедурні порушення під час прийняття оскаржуваних рішень: не задоволений відвід члену комісії, який мав особисту зацікавленість, порушення права позивача на участь в засіданні та належне представництво адвокатом, обґрунтування висновків припущеннями, ненадання позивачу копій документів, що стали підставою для відкриття провадження та відсутність пропозицій подати пояснення. Вважає, що належно виконував посадові обов`язки.

Ухвалою від 07 жовтня 2024 року суд адміністративну справу №580/9676/24 передав за виключною підсудністю для її розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва (01051, м.Київ, вул.Болбочана Петра, 8, корпус 1), діяльність якого припинена. Ухвалою від 28 жовтня 2024 року суд виправив описку, допущену в мотивувальній та резолютивній частинах вказаної вище ухвали, вказавши вірну повну назву суду, якому справа підлягає передачі за виключною підсудністю для розгляду Київський окружний адміністративний суд (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26) замість Окружного адміністративного суду міста Києва (01051, м.Київ, вул.Болбочана Петра, 8, корпус 1).

У подальшому представник позивача оскаржив її до суду апеляційної інстанції. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2024 вказану вище ухвалу суду скасовано, а справу №580/9676/24 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказана справа передана для продовження розгляду судді Бабич А.М.

Ухвалою від 11.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі подали відзиви з проханням відмовити у задоволенні позову, оскільки спірні рішення винесені за неналежне виконання позивачем посадових обов`язків начальника відділу.22.01.2024 суд постановив ухвалу про продовження терміну підготовчого провадження на 30 днів та залучив Черкаську обласну прокуратуру () в якості 3-го відповідача у справі (далі відповідач-3).

Під час підготовчого провадження суд долучив всі докази сторін.

У відкритих судових засіданнях сторони підтримали правові позиції, висловлені у письмових заявах по суті, та просили їх задовольнити.

Заслухавши сторін, дослідивши докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Матеріалами особової справи підтверджується проходження служби позивачем у відповідача-3 на різних посадах.

02.11.2020 відповідач-3 наказом №604-к призначив його на посаду начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю. 13.12.2013 наказом №293-е у зв`язку з перейменуваннями змінено назву посаду на начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю.

19.08.2022 відповідач-2 видав наказ про створення відповідача-1 для оцінки роботи прокурорів на адміністративних посадах.

Положення про управління, в якому позивач очолював відповідний відділ, затверджене наказом відповідача-3 від 19.06.2024 №65, Положення про роботу очолюваного позивачем відділу затверджене наказом відповідача-3 від 29.09.2023 №94, розподіл обов`язків між його працівниками 26.01.2024 передбачають здійснення позивачем організації та контролю за роботою відділу, систематичний контроль стану судового розгляду кримінальних проваджень та роботи підлеглих, проведення нарад, забезпечення розгляду звернень громадян та інші, пов`язані з керівною роботою.

Наказом відповідача-2 від 09.09.2024 №219 позивача звільнено з адміністративної посади на підставі рішення відповідача-1 від 29.08.2024 №07/1/1-10п-24 (далі Оскаржуване рішення) відповідно до п.3 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Оскаржуваний наказ).

Вказаному звільненню передували наступні обставини.

18.04.2024 відповідач-3 видав наказ №101к про відсторонення позивача від посади на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 8.04.2024 у справі №757/16835/24-к.

Керівниця відповідача-3 письмово звернулася 09.05.2024 вих.№07-255вих.24 до відповідача-2 про неналежне виконання позивачем встановлених для його адміністративної посади посадових обов`язків. У Зверненні вказала, що на підставі аналізу роботи очолюваного ним відділу встановлено, що робота його не організована та не контролюється стан вивчення прокурорами та слідчими вимог кримінально-процесуального закону щодо невідкладного внесення за заявами та повідомленнями громадян і матеріалами правоохоронних органів до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення (не відображені та не вжиті заходи реагування внаслідок оформлення їх як загальні звернення), їх повнота, правильність попередньої кваліфікації (реквізити конкретних кримінальних проваджень зазначені детально), а в результаті опрацювання статистики роботи констатовано низьку ефективність роботи його підрозділу щодо низького відсоткового значення: розкриття злочинів (7%), направлення обвинувальних актів до суду (32%), строків закінчення (31%), велика кількість залишків на кінець звітного періоду (про підозру повідомлено 5%), Також вказано про відсутність контролю за проведенням щоквартальних перевірок стану та умов зберігання речових доказів, збільшення кількості ухвалення судами рішень про закриття проваджень за реабілітуючими обставинами внаслідок грубих порушень кримінально-процесуального законодавства, порушення строків розслідування, неналежно організовано роботу зі зверненнями.

23.05.2024 відповідач-2 в особі члена комісії (відповідача-1) ОСОБА_2 виніс рішення №07/1/1-10зв/к-8п-24 про відкриття провадження щодо позивача. Строк перевірки продовжено наказом до 21.07.2024.

Під час перевірки позивачу за місцем роботи та на електронну скриньку позивача надіслані запити від 24.05.2024, 09.07.2024, 30.07.2024 для отримання інформації та копій документів, а також до Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліціє. України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю відповідача-2, Генеральної інспекції відповідача-2 та до відповідача-3. Відповідач-2 повідомив письмово позивача про засідання 21.08.2024 о 15.00год. листом від 02.08.2024.

Позивач подавав клопотання: від 17.06.2024 запит на кількість документів до подання керівника відповідача-3 на нього, 21.08.2024 про залучення до участі його адвоката, відвід члена комісії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про надання часу на ознайомлення в повному обсязі з матеріалами додатку до подання керівника відповідача-2 та здобуті членом комісії Хитриком Б.; від 22.08.2024 про перенесення засідання на іншу дату для забезпечення права на адвоката. Адвокат позивача з 22.08.2024 до 30.08.2024 перебував за кордоном на підставі наказу про відрядження, а позивач 23.08.2024 відвідував лікаря, згідно з записами від: 23.08.2024, 29.08.2024, 02.09.2024, 06.09.2024. Письмові пояснення з приводу відкритого провадження позивач відповідачам не надав.

Відводи розглянуті відповідачем-1 на засіданні та у задоволенні відмовлено. Копії документів відправлено поштою. У в задоволенні останнього клопотання про відкладення засідання відмовлено. Засідання відповідача-1 проходили неодноразово.

18.07.2024 відповідач-2 склав Висновок №07/1/1-10зв/к-8п-24 про наявність у діяльності позивача передбаченої п.3 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру» підстави для звільнення з адміністративної посади. Основні відомості відповідають фактам, вказаним у згаданому вище Зверненні відповідача-3, та детально конкретизовані. З приводу вказаних порушень у роботи відділу зауважено на відсутності реагування позивача, як керівника, деталізовано відомості рішень судів у кримінальних справах, які вели прокурори його відділу. Тому запропоновано прийняти рішення про наявність у діяльності позивача підстав для звільнення з адміністративної посади.

Того ж дня керівником відповідача-3 затвердженого висновок службового розслідування за фактом можливого вчинення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності, ініційованого за фактом інформації в медіа про його затримання працівниками ДБР за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення згідно з ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України.

29.07.2024 керівник відповідача-3 затвердила висновок службового розслідування за дорученням виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції відповідача-2, щодо встановлення відомостей, які можуть свідчити про неправдиву інформацію в декларації доброчесності позивача від 25.03.2024.

Після прийняття наказу про звільнення від 09.09.2024 відповідач-3 письмово запропонував позивачу обійняти одну з вакантних посад прокуратури, про що повідомити відділ кадрової роботи, та надав список із 38 вакансій.

Тому позивач звернувся в суд позовною заявою.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України, в свою чергу, гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі ЗУ № 1697-VII).

Діяльність прокуратури відповідно до ст.3 вказаного Закону ґрунтується на засадах:

1) верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю;

2) законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності;

3) територіальності;

4) презумпції невинуватості;

5) незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків;

6) політичної нейтральності прокуратури;

7) недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади;

8) поваги до незалежності суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом;

9) прозорості діяльності прокуратури, що забезпечується відкритим і конкурсним зайняттям посади прокурора, вільним доступом до інформації довідкового характеру, наданням на запити інформації, якщо законом не встановлено обмежень щодо її надання;

10) неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Призначення прокурорів на адміністративні посади та звільнення їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом, згідно з п.3 ч.1 ст.6 ЗУ № 1697-VII належить до повноважень Генерального прокурора.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.

Згідно з приписами ст.10 ЗУ № 1697-VII у системі прокуратури України діють обласні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Київська міська прокуратура.

Обласну прокуратуру очолює керівник обласної прокуратури, керівник прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, керівник Київської міської прокуратури, який має першого заступника та не більше трьох заступників.

У структурі обласної прокуратури утворюються підрозділи - управління та відділи.

Утворення, перелік, територіальна юрисдикція, реорганізація та ліквідація обласних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Згідно з ч.3 ст.16 ЗУ № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Посада керівника підрозділу обласної прокуратури, згідно з п.9 ч.1 ст.39 вказаного Закону, вважається адміністративною посадою.

Призначення прокурора на адміністративну посаду, передбачену пунктами 2, 3, 6-8, 11 частини першої цієї статті, здійснюється відповідно до абзацу першого ч.4 ст.39 того ж Закону Генеральним прокурором за рекомендацією Ради прокурорів України. Призначення прокурора на адміністративну посаду, передбачену пунктами 4 та 5 частини першої цієї статті, здійснюється Генеральним прокурором. Призначення прокурора на адміністративну посаду, передбачену пунктами 6 та 11 частини першої цієї статті, здійснюється строком на п`ять років.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону повноваження прокурора на адміністративній посаді припиняються в разі:

1) закінчення строку перебування на адміністративній посаді;

2) звільнення з посади прокурора або припинення повноважень на посаді прокурора.

Згідно з ч.3 ст.41 ЗУ № 1697-VII наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті (застосована оскаржуваними рішеннями), встановлюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, з дотриманням гарантій особи щодо повідомлень, отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у засіданні та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань та відводів, отримання копії відповідного рішення.

То ж у процедурі звільнення з адміністративної посади прокурор користується гарантіями щодо отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у прийнятті рішення та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань, отримання копії відповідного рішення. Рішення Генерального прокурора про звільнення прокурора з адміністративної посади має бути мотивованим, ґрунтуватися на повно і всебічно з`ясованих обставинах, підтверджених відповідними доказами. Межі дискреції Генерального прокурора у процедурі звільнення прокурора з адміністративної посади з підстав неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади, не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю.

Встановлені обставини свідчать про направлення відповідачем-1 частини документів позивачу та надання можливості ознайомитися з матеріалами провадження щодо нього. Суд урахував, що мінімальні та максимальні строки для такого ознайомлення нормативно не регламентовано та у спірних обставинах він тривав 1 день між засіданнями.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорів затверджена наказом Генерального прокурора 16 червня 2021 року № 202 (далі Інструкція).

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цієї Інструкції з метою з`ясування обставин, що стали підставами для його призначення.

Приводами для призначення службового розслідування згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції є:

звернення (скарги, заяви) і повідомлення громадян, народних депутатів України, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян та засобів масової інформації, які містять фактичні дані, що можуть бути перевірені;

доручення посадових осіб, уповноважених на призначення службових розслідувань;

подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припис Національного агентства з питань запобігання корупції;

письмовий запит члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, яким у ході дисциплінарного провадження здійснюється перевірка за дисциплінарною скаргою (заявою);

рапорт прокурора, в тому числі щодо ініціювання проведення службового розслідування для спростування безпідставних звинувачень або підозр стосовно нього;

повідомлення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора.

Наявність даних, які є підставами для призначення службового розслідування, вказані в п.3 розділу ІІ Інструкції. Серед них у т.ч. ті, які вказані у поданні керівника відповідача-3 та висновку відповідача-1: допущення витоку мовної та видової інформації на об`єктах інформаційної діяльності органів прокуратури, розголошення конфіденційної, службової інформації або інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом (крім державної таємниці); подія, яка сталася за участі прокурора та викликала негативний суспільний резонанс; використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб; вчинення прокурором дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, у тому числі корупційних, або правопорушень, пов`язаних з корупцією; вчинення прокурором інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Вказані обставини існували щодо позивача. То ж приводи для дій відповідачів у спірних правововідносинах обґрунтовані.

Порядок призначення службового розслідування врегульовано нормами розділу ІІІ Інструкції.

Так, посадовими особами органів прокуратури, уповноваженими призначати службове розслідування, є Генеральний прокурор, керівники обласних, спеціалізованих на правах обласних прокуратур або особи, які виконують їх обов`язки, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Генеральним прокурором (особою, яка виконує його обов`язки) службове розслідування може призначатися стосовно всіх категорій прокурорів з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 4 цього розділу.

Рішення про призначення службового розслідування оформлюється наказом, яким утворюється комісія з проведення службового розслідування (далі - комісія), визначаються голова та члени комісії.

У наказі зазначаються приводи і підстави для призначення службового розслідування, мета і строки його проведення, прізвище, ім`я, по батькові, посада прокурора, стосовно якого проводиться розслідування, факт, за яким воно проводиться.

Залучення до проведення службового розслідування безпосередніх керівників або підлеглих прокурора, стосовно якого його призначено, а також інших осіб, що можуть бути заінтересовані у результатах відповідного розслідування, не допускається.

Про виявлення таких обставин голова комісії не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний повідомити посадову особу, якою призначено службове розслідування, без припинення його проведення.

Вказані приписи відповідачі виконали з дотриманням меж повноважень та порядку.

З приводу посилання позивача на участь членом Комісії прокурора, що мав, на його думку, особисту зацікавленість призначення на його посаду, суд урахував п.9 розділу ІІІ Інструкції залучення до проведення службового розслідування безпосередніх керівників або підлеглих прокурора, стосовно якого його призначено, а також інших осіб, що можуть бути заінтересовані у результатах відповідного розслідування, не допускається.

Про виявлення таких обставин голова комісії не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний повідомити посадову особу, якою призначено службове розслідування, без припинення його проведення.

Водночас правові наслідки продовження участі такої особи на посаді члена відповідної комісії не регламентовані. Участь у провадженні відповідача-1 безпосередніх керівників позивача не встановлено. Правовий інтерес зайняти його посаду не свідчить про безпідставність дій для проведення перевірки його діяльності на керівній посаді.

Згідно з п.10 Інструкції службове розслідування проводиться у строк не більше ніж один місяць з дня його призначення.

У разі потреби за мотивованим рапортом (службовою запискою) голови комісії визначений строк може бути продовжено посадовою собою, якою призначено службове розслідування, про що видається відповідний наказ. Загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Якщо останній день строку проведення службового розслідування припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку є наступний за ним робочий день.

Час тимчасової втрати працездатності прокурора, стосовно якого проводиться службове розслідування, його перебування на лікуванні, у відпустці, службовому відрядженні або відсутності з інших документально підтверджених причин до строку проведення службового розслідування не зараховується.

Про строк, який комісією не враховано в строк проведення службового розслідування, зазначається у висновку за результатами його проведення, копії підтверджуючих документів долучаються до його матеріалів.

У разі надходження інформації про відкриття відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарного провадження перебіг строку службового розслідування, розпочатого за тим самим фактом та стосовно того самого прокурора, зупиняється до завершення дисциплінарного провадження.

Про зупинення перебігу строку службового розслідування інформується член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, яким у ході дисциплінарного провадження здійснюється перевірка за дисциплінарною скаргою (заявою) та службове розслідування може бути поновлено за його письмовим запитом.

Початком службового розслідування є дата видання наказу про його призначення, а завершенням - дата затвердження висновку службового розслідування.

Встановлені обставини свідчать, що форма роботи відповідача, наслідком якої стали оскаржувані в цій справі рішення, - засідання відповідає вимогам закону. Клопотання позивача були нею опрацьовані та щодо кожного ухвалені протокольно рішення.

Відповідно до п.5 розділу VІ Інструкції Голова та члени комісії зобов`язані:

вживати всіх законних заходів щодо швидкого, всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин та з`ясування питань, зазначених у розділі V цієї Інструкції;

повідомляти посадову особу, якою призначено службове розслідування, або особу, яка виконує її обов`язки, про конфлікт інтересів, що може виникнути під час його проведення, інші обставини, які унеможливлюють їх участь у службовому розслідуванні;

заявляти самовідвід у випадках, коли їх участь у проведенні службового розслідування може викликати сумнів у його об`єктивності;

вживати в межах компетенції необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів осіб, зокрема тих, стосовно яких проводиться службове розслідування;

не допускати упередженості, приниження честі та гідності осіб, зокрема тих, стосовно яких проводиться службове розслідування;

розглядати скарги, заяви і клопотання, отримані під час службового розслідування;

доповідати посадовій особі, якою призначено службове розслідування, або особі, яка виконує її обов`язки, про встановлені істотні порушення законів, інших нормативних актів, організаційно-розпорядчих документів, а також про причини і умови, що сприяли цим порушенням, вносити пропозиції щодо їх усунення;

не розголошувати, а також уживати всіх можливих заходів щодо недопущення розголошення іншими особами таємної інформації та інформації з обмеженим доступом, яка стала їм відома під час проведення службового розслідування, оприлюднення іншої інформації відповідно до вимог законодавства.

Докази порушення вказаних приписів відсутні.

Згідно з п.6 розділу VІ Інструкції прокурор, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

ознайомлюватися з наказом про призначення службового розслідування;

отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування, склад відповідної комісії;

під час проведення службового розслідування заявляти обґрунтовані клопотання про відвід голови або членів комісії;

давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, у встановленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення;

висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, оскаржувати дії або бездіяльність голови чи членів комісії;

відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

порушувати питання про витребування додаткових документів, одержання додаткових пояснень осіб;

отримувати повідомлення про завершення службового розслідування;

у семиденний строк з дня одержання повідомлення про завершення службового розслідування ознайомлюватися із затвердженим висновком та матеріалами службового розслідування, у тому числі з використанням власних технічних засобів отримувати копії окремих документів.

Матеріали службового розслідування для ознайомлення та копіювання надаються прокурору, стосовно якого воно проводилося, із вжиттям заходів щодо недопущення витоку інформації з обмеженим доступом;

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законодавством.

Вказані приписи відповідачем-1 виконані. Посилання позивача на факт відсутності його письмових пояснень не враховано, оскільки їх подання є правом особи та, зважаючи на кількість його клопотань відповідачу-1 під час перевірки, час для їх оформлення позивач мав. Правових наслідків та обов`язку відкладати засідання на кожне клопотання особи відповідачу-1 нормативно не встановлено. Яким чином відмова у задоволенні останнього клопотання про перенесення засідання вплинула на обґрунтованість ухвалених у результаті Оскаржуваних рішень, доказами не підтверджено та під час судових засідань не встановлено.

Відповідно до п.7 розділу VІ Інструкції клопотання про витребування додаткових документів, одержання додаткових пояснень осіб, долучення до матеріалів службового розслідування документів, які мають значення для його проведення, прокурором, стосовно якого проводиться службове розслідування, подаються у письмовій формі голові комісії в межах строку проведення службового розслідування.

Голова комісії вивчає обґрунтованість поданого письмового клопотання та протягом п`яти робочих днів від дня його отримання письмово повідомляє про рішення, прийняте за результатами його розгляду, прокурора, який звернувся з клопотанням.

Скарги на дії або бездіяльність голови та членів комісії прокурором, стосовно якого проводиться службове розслідування, подаються у письмовій формі уповноваженій посадовій особі органу прокуратури, якою призначено службове розслідування, або особі, яка виконує її обов`язки, в межах строку проведення службового розслідування.

Таких приписів відповідач-1 дотримався.

Відповідно до п.1 розділу V Інструкції під час проведення службового розслідування з`ясуванню підлягають:

обставини (час, місце, наслідки тощо) події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування;

правомірність дій (бездіяльності) прокурора, що призвели(а) до події чи безпосередньо передували(а) їй;

наявність чи відсутність порушень положень законів чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів, а також встановлення осіб, які їх допустили;

наявність чи відсутність у діянні прокурора ознак дій, що порочать звання прокурора, порушень Присяги прокурора і правил прокурорської етики, дисциплінарного проступку, їх мотиви;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності прокурора чи знімають безпідставні звинувачення або підозри стосовно нього;

характеристика прокурора, стосовно якого проводиться службове розслідування (ставлення до виконання службових обов`язків, поведінка до події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування).

причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, роль безпосереднього керівника прокурора, стосовно якого проводиться службове розслідування, інших посадових осіб у забезпеченні належної поведінки підлеглого, стосовно якого проводиться службове розслідування;

характер і розмір завданих порушенням матеріальних збитків, а також можливість їх відшкодування;

наявність прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події.

Оформлення результатів службового розслідування урегульоване приписами розділу VII Інструкції. Зокрема, результати службового розслідування оформлюються висновком, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

В описовій частині висновку викладаються фактичні обставини, встановлені за результатами проведення службового розслідування, з посиланням на матеріали, якими вони підтверджуються.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються:

дані щодо підтвердження (спростування) відомостей, які стали підставою для призначення службового розслідування;

пропозиції щодо ініціювання відкриття стосовно прокурора дисциплінарного провадження або причини неможливості його ініціювання, якщо за результатами службового розслідування встановлено ознаки дисциплінарного проступку;

пропозиції щодо направлення копії висновку та/або матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

пропозиції щодо заходів, спрямованих на усунення виявлених під час службового розслідування порушень і недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для його призначення;

дані про виявлені під час службового розслідування корупційні ризики у діяльності органів прокуратури.

Висновок службового розслідування підписується головою та членами комісії, затверджується посадовою особою, якою призначено службове розслідування, або особою, яка виконує її обов`язки.

Протягом трьох робочих днів з дня затвердження висновку службового розслідування прокурор, стосовно якого воно проведене, повідомляється про завершення розслідування.

Повідомлення про завершення службового розслідування вручається прокурору, стосовно якого воно проводилося, особисто або надсилається за місцем його роботи чи проживання.

У разі відсутності відомостей про місце перебування прокурора, неможливості повідомлення з інших причин письмове повідомлення про завершення службового розслідування надсилається за останнім відомим місцем його проживання.

Отже, всі, передбачені в п.1 розділу V Інструкції, факти, що підлягають з`ясуванню, мають бути зафіксовані у висновку службового розслідування.

Вказані вимоги відповідачами виконані. Надаючи правову оцінку вказаним у Висновку та Оскаржуваних у цій справі рішеннях фактам, суд урахував.

Оскільки ЗУ № 1697-VII не містить положень, які регламентують порядок виконання посадових та службових обов`язків прокурорами, які обіймають адміністративні посади, підлягає застосуванню стаття 30 Кодексу законів про працю України, згідно з якою працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. ч, 2 ст. 45 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Наказом Генерального прокурора від 07.08.2020 № 365 «Про загальні засади організації роботи в органах прокуратури України» (далі - Наказ № 365) визначено засади організації діяльності органів прокуратури.

Зокрема, згідно з пунктами 4, 5, 7, 9.2 Наказу №365 питання організації роботи органів прокуратури на певних напрямах, а також розмежування повноважень між органами прокуратури щодо виконання конституційних функцій визначаються наказами Генерального прокурора, у яких відповідно до положень законодавства та цього наказу конкретизуються завдання і межі повноважень прокуратур різних рівнів, порядок їх реалізації. Робота органів прокуратури організовується за територіальним і функціональним (предметним) принципами. Обов`язки між керівництвом органів прокуратури розподіляються наказами керівників обласних прокуратур. Основні процедурні питання організації та роботи обласних прокуратур визначаються у регламентах.

Згідно з пунктом 19 Наказу № 365 керівники усіх рівнів, їхні перші заступники та заступники зобов`язані забезпечувати дієвий контроль за повнотою, якістю та своєчасністю виконання завдань і доручень керівництва відповідної прокуратури та прокуратур вищого рівня, планів роботи, рішень нарад, організаційно-розпорядчих актів, використовуючи різні форми та методи контролю. У разі встановлення фактів порушень виконавської дисципліни за рішенням керівника вживати заходів для встановлення їх причин, притягнення до відповідальності винних осіб.

Обов`язок контролювати роботу відділу покладений на позивача згаданими вище Положенням про управління, в якому позивач очолював відповідний відділ, Положенням про роботу очолюваного позивачем відділу, розподілом обов`язків між його працівниками 26.01.2024. Систематичні недоліки в роботі відділу підтверджують недоліки в роботі керівництва.

Відомостями досліджених протоколів оперативних нарад щодо стану розслідування кримінальних проваджень, статистичні відомості яких враховано під час ухвалення спірних у цій справі рішень, та копіями судових рішень у них підтверджується неналежна робота прокурорів відділу, очолюваного позивачем, та на нарадах вказано про недоліки в роботі також і позивача, як керівника відділу. Серед таких порушень встановлена судами невинність притягнутих до кримінальної відповідальності осіб, відсутність подій та складів злочинів. Докази притягнення до дисциплінарної відповідальності за такі порушення відсутні. Посилання позивача на те, що випадки не конкретизовані та невірно оцінені, не обґрунтовані, оскільки як звернення відповідача-3, так і в оскаржуваних рішеннях детально описані відомості про стан розслідування конкретних кримінальних проваджень із детальними даними про підозрюваних, результати судових проваджень у них і за частину неналежного виконання прокурорами відділу своїх посадових обов`язків на оперативних нарадах відповідача-3 запропоновано іншими, аніж позивач, особами вирішити притягнути їх до відповідальності.

Відповідно до п.1 розділу VII Інструкції посадові особи, визначені у пункті 1 розділу III цієї Інструкції, у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку за наявності підстав уживають адміністративних та організаційних заходів, у тому числі ініціюють питання про звільнення прокурора з адміністративної посади чи притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Прокурора відповідно до ч.1 ст.43 ЗУ № 1697-VII може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків;

2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;

3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;

4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;

7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку;

8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;

9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

У вказаному контексті суд акцентує, що виконання будь-якої трудової функції може відбуватися з помилками та для попередження їх подальшого виникнення та усунення можуть свідчити вжиті заходи аналізу причин та умов, які їх зумовили, підвищення кваліфікації тощо. Вжиття таких заходів позивачем у конкретних, описаних у поданні керівника відповідача-3 та висновку відповідача-1, випадках сукупністю достовірних та належних доказів не підтверджено.

Процес виконання службових обов`язків прокурором під час нагляду за правоохоронними органами, які розслідують кримінальні правопорушення, передбачає вчинення дій, відповідність процесуальному закону яких уповноважений кінцево надати загальний суд, у т.ч. під час апеляційного та касаційного оскарження. Уникнення абсолютно всіх помилок в роботі не є досяжним. Проте завдання керівника структурного підрозділу в межах загального поняття «управління» передбачає вчинення всіх можливих заходів для поліпшення роботи, контроль за виконанням підлеглими дорученої роботи, методичну їм допомогу та контроль за усуненням виявлених недоліків. Тому аналіз та оцінка статистики роботи відділу, як позитивної або негативної, є дискреційним повноваженням керівника державного органу, до якого входить такий структурний підрозділ, та/або уповноваженого законом органу. То ж доводи позивача про необхідність саме позитивного оцінка статистики якості роботи очолюваного ним відділу в період його керівництва, не достатньо обґрунтовані та не містять спростувань по суті, що підтверджено рішеннями судів, що набрали законної сили. Відсоткові значення відкритих та закінчених кримінальних проваджень, які перебували в роботі очолюваного позивачем відділу, є дійсно низькими з точки зору ефективності розслідування.

Щодо неналежного обліку та розгляду окремих звернень фізичних осіб, які мали бути зареєстровані заявами про злочин, скарги на слідчих, реакції на недоліки в роботі відділу в цій частині, позивач спростувальних доводів не зазначив та ці відомості обґрунтовано враховано для оцінки роботи відділу, оскільки вони свідчать як про стан організації роботи, так і про дотримання виконання покладених завдань і функцій.

Відповідно до приписів ст.214 Кримінально-процесуального кодексу України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня внесення таких відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Опрацювання та забезпечення дотримання прокурорами очолюваного позивачем відділу вказаних приписів не доведено.

Відповідно до ч.4 ст.17 ЗУ № 1697-VII накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані (віддані) в письмовій формі в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання відповідним прокурором.

Прокурору, якому віддали наказ чи вказівку в усній формі, надається письмове підтвердження такого наказу чи вказівки.

Прокурор згідно з ч.4 ст.19 ЗУ № 1697-VII зобов`язаний:

1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень;

2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом;

3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Прокурор відповідно до ч.1 ст.25 ЗУ № 1697-VII здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Письмові вказівки прокурора органам, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, надані в межах повноважень, є обов`язковими для цих органів і підлягають негайному виконанню.

Про неналежні вказівки прокурорів відділу та доручення позивачу звернути увагу на їх роботу свідчать протоколи оперативних нарад, скарги та судові рішення в кримінальних провадженнях з виправданням обвинувачених. Опрацювання позивачем статистики роботи, у т.ч. з`ясування причин низьких її показників з тенденцією до системності, доказами не підтверджено.

Наявність провадження, пов`язаного з розголошенням відомостей про стан розслідування кримінального провадження приватним особам через особистий телефон позивача у подальшому досліджено з урахуванням інших обставин для розслідування злочину, у вчиненні якого підозрюють позивача, та прийняті рішення, що не є предметом спору в цій справі. Водночас характеризує стан роботи відділу. Зокрема, відповідно до наказу Генерального прокурора № 578 від 09.12.2020 «Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію та можуть міститися в документах органів прокуратури України», до службової інформації належать інформація, пов`язана з кримінальними провадженнями, відомості, які містять оперативні дані правоохоронних органів про кримінальні правопорушення та причетних до їх вчинення осіб, відомості, які містяться в спеціальних повідомленнях про кримінальні правопорушення та надзвичайні події. Пунктами 4.2, 4.4, 4.8 розділу 4 Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 13.12.2017 № 349 (чинної на час виникнення правовідносин) визначено, що забороняється використовувати для передачі службової інформації відкриті канали зв`язку. Службова інформація передається каналами зв`язку лише з використанням засобів технічного та/або криптографічного захисту інформації. Використання інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем чи засобів копіювально-розмножувальної техніки, що застосовуються під час обробки службової інформації, здійснюється на підставі наказу керівника прокуратури з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.

У сукупності вказані обставини обґрунтовано враховані відповідачами такими, що доводять недоліки в роботі очолюваного позивачем підрозділу відповідача-3 та покладення відповідальності за це саме на позивача, як його керівника, за неналежну організацію роботи відділу, а не за окремі випадки виявлених недоліків. Саме аналіз стану роботи вказаного підрозділу може та був обґрунтовано оцінений відповідачами як такий, що недостатньо ефективно реалізує завдання прокуратури, встановлені законом.

Обставини та факти, оцінені відповідачами, не виглядають явно свавільними та обґрунтовують оцінку неналежної організації роботи та контролю за роботою відділу у період керівництва позивачем. То ж доводи про неналежне виконання ним обов`язків на адміністративній посаді підтверджені.

Відповідно до застосованого відповідачами п.3 ч.1 ст.41 ЗУ № 1697-VII неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади, є підставою для звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2-10 частини першої статті 39 цього Закону.

Звільнення з адміністративної посади, передбаченої пунктами 1-3 частини третьої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором, а з адміністративної посади, передбаченої пунктами 4 і 5 частини третьої статті 39 цього Закону, - заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особою, яка виконує його обов`язки). Звільнення з таких адміністративних посад здійснюється виключно з підстав, передбачених частиною першою статті 51 цього Закону, а також у разі наявності висновку Комісії з проведення оцінки про неефективність діяльності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та неналежне виконання обов`язків заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особою, яка виконує його обов`язки).

У вказаному контексті відповідач-2 дотримався меж владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що Окаржуване рішення Комісії про наявність у діяльності позивача підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 ЗУ № 1697-VII, для звільнення з цієї посади та Оскаржуваний наказ про звільнення позивача з адміністративної посади у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади, є правомірними.

На підставі досліджених матеріалів справи та аналізу норм законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо відповідності вимогам закону дій відповідачів та відсутності фактів грубового порушення прав позивача, які потребували би судового захисту. Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені під час розгляду справи обставини і правомірність спірних рішень.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ відсутній), Офісу Генерального прокурора (01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15; ), Черкаської обласної прокуратури (18000, місто Черкаси, бул.Шевченка, 286; ) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 29.08.2024 №07/1/1-10п-24;

визнання протиправним і скасування наказу від 09.09.2024 №219к, яким його з 11.09.2024 звільнено з посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Черкаської обласної прокуратури на підставі п.3 ч.1 ст.41 Закону України Про прокуратуру;

поновлення його на вказаній посаді з 11.09.2024;

допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення його на вказаній посаді.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 14.04.2025.