Справа № 200/924/25
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року Справа№200/924/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.01.2025 № 13 про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи періоди роботи з 23.07.1983 по 21.04.1984, з 08.09.1986 по 22.02.2003 та період отримання допомоги по безробіттю з 14.06.2004 по10.12.2004 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з дати звернення, з 03.01.2025.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу є протиправним. Позивач, посилаючись на невідповідність встановленої тривалості стажу фактичній, зауважив на безпідставності неврахування теруправлінням пенсійного фонду під час обчислення страхового стажу періоду його роботи через недоліки оформлення трудової книжки та невідповідності ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неврахування у складі стажу періоду отримання ним матеріальної допомоги по безробіттю. Наполягаючи на достатності відомостей трудової книжки для обчислення стажу позивач просив зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу спірних періодів.

Відповідач, Головне управління пенсійного фонду України у Запорізькій області, у наданому до суду відзиві зазначив про незгоду із заявленими позивачем вимогами, просив суд відмовити у їх задоволенні. Наполягаючи на правомірності неврахування до стажу періодів роботи позивача через недоліки оформлення трудової книжки (виправлення запису про звільнення із порушенням встановленого порядку та відсутність відомостей про реорганізацію роботодавця), відповідач зауважив на відповідності прийнятого рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу приписам чинного законодавства, та відсутності підстав для його скасування.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2025 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.01.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач).

09.01.2025 відповідачем прийнято рішення №13, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В рішенні зазначено, що вік заявника 60 років 16 днів, страховий стаж позивача 29 років 4 місяці 8 днів.

В результаті розгляду документів до страхового стажу не зараховано:

період роботи 23.07.1983 по 21.04.1984 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 23.07.1983 , оскільки наявне виправлення в даті звільнення з роботи;

період роботи з 08.09.1986 по 22.02.2003 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 23.07.1983, архівними довідками від 23.12.2024 №07-02/197 та № 07-02/195, оскільки в записах трудової книжки та довідках відсутня інформація про реорганізацію підприємства, в довідках відсутня інформація про дати та номери наказів про прийняття та звільнення з роботи;

період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 14.06.2004 по 10.12.2004, оскільки згідно з пунктом 1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період отримання матеріальної допомоги по безробіттю включається до страхового стажу тільки у період професійної підготовки, перепідготовки та/або підвищення кваліфікації.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема при призначенні пенсії в період з 01.01.2025 по 31.12.2025- не менше 32 років (ч.2 пункту 1 статті 26 Закону України № 1058).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абз. 3 частини першої ст. 24 Закону № 1058 період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно із ч. 1, п. а 3 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, що діяв до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У спірних періодах оформлення позивачу записів про роботу в трудовій книжці діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року (надалі Інструкція № 58).

Згідно з пунктами 1.1. Інструкцій № 162 та № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Підпунктами 2.2. пункту 2 Інструкції №162 та Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно з пунктом 2.3. Інструкції № 162 та пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про винагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується 05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.13 Інструкції № 162 та п. 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Згідно з підпунктом «е» п. 2.19. Інструкції № 58, що діяла в період внесення запису про отримання позивачем допомоги по безробіттю, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів запис безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.

Підпунктом 2.26 Інструкції № 162 та підпунктом 2.27 Інструкції № 58 встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно з підпунктом 4.1. Інструкції № 162 та 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 2.15. Інструкції № 58 та п. 2.14 Інструкції № 168 встановлено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

При вирішенні питання правомірності визначення відповідачем тривалості страхового стажу суд виходить із змісту документів, що розглядалися ним під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, оцінка правомірності рішення (дій чи бездіяльності) здійснюється шляхом встановлення обґрунтованості наведених в ньому підстав неврахування певних періодів зайнятості позивача у складі стажу.

В оскаржуваному позивачем рішенні від 09.01.2025 зазначено, що періоди роботи позивача не враховані на підставі трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , оскільки записи про роботу у зазначених періодах мають недоліки оформлення.

Під час надання оцінки зазначеним доводам відповідача суд виходить із наступного.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач:

23.07.1983 прийнятий до Радгоспу «МИР» трактористом, у графі 4 підставою внесення запису зазначено наказ № 87-К від 15.08.1983 (запис 2)

21.04.1984 звільнено у зв`язку із призовом на військову службу, у графі 4 підставою внесення запису зазначено наказ № 35-К від 19.04.1984 (запис № 3), запис 3 у графі 2 дата звільнення містить виправлення у році звільнення;

08.09.1986 прийнятий до Радгоспу «МИР» водієм автогаражу, у графі 4 підставою внесення запису зазначено наказ № 68-К від 05.09.1986 (запис 4)

09.10.1986 переведений інструктором, у графі 4 підставою внесення запису зазначено наказ № 81-К від 14.10.1986 (запис 5)

31.03.1989 переведений шофером автогаражу, у графі 4 підставою внесення запису зазначено наказ № 63-К від 30.03.1989 (запис 6);

22.02.2003 звільнений за згодою сторін, у графі 4 підставою внесення запису зазначено рішення № 8 від 22.02.2003 (запис 7).

Згідно з наданою позивачем довідкою Комунальної установи «Трудовий архів Комарської сільської ради» від 23.12.2024 № 07-02/195 позивач працював у Радгоспі «МИР» Волноваського (Великоновсілківського) району Донецької області протягом 1983-1984, 1986- 2000 років, у довідці наведені відомості про його трудову участь у громадському господарстві (кількість відпрацьованих людино-днів) за період з січня 1983 року по квітень 1984 року, з вересня 1986 року по березень 1989, року, з квітня 1989 року по липень 2000 року.

Згідно з наданою позивачем довідкою Комунальної установи «Трудовий архів Комарської сільської ради» від 23.12.2024 № 07-02/195 позивач працював у ВАТ «МИР» Волноваського (Великоновсілківського) району Донецької області протягом 2001-2003 років, у довідці наведені відомості про його трудову участь у громадському господарстві (кількість відпрацьованих людино-днів) за період з січня 2001 року по березень 2003 року.

Отже, матеріалами справи підтверджено виправлення року звільнення у записі № 4 трудової книжки та відсутність запису про реорганізацію радгоспу «МИР» у ВАТ «МИР». При вирішенні питання достатності цих недоліків для неврахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 23.07.1983 по 21.04.1984 та з 08.09.1986 по 22.02.2003 суд виходить із нижчевикладеного.

Виходячи із положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637, запис в трудовій книжці позивача про роботу є достатнім для врахування такого періоду до страхового стажу. Положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 20.06.1974 №162 визначений порядок внесення виправлень до трудової книжки, положеннями Інструкції № 58 від 29.07.1993 року визначено внесення відповідного запису до трудової книжки у разі зміни назви підприємства роботодавця.

Водночас, обов`язок ведення трудової книжки покладений на роботодавця, а тому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-ависловив позицію про те, що окремі недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обчислення стажу при призначенні пенсії.

Положеннями Закону 1058-ІУ, підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що виправлення запису трудової книжки із порушенням та відсутність запису про реорганізацію підприємства-роботодавця, за можливості встановити період роботи особи, не є достатньою підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу за наявності можливості встановлення періоду зайнятості.

У графі 4 запису № 3 про звільнення позивача з Радгоспу «МИР» зазначено номер та дата наказу про звільнення, відомості про роботу позивача у періоди з 23.07.1983 по 21.04.1984, 08.09.1986 по 22.02.2023 підтверджено довідками Комунальної установи «Трудовий архів Комарської сільської ради» від 23.12.2024 № 07-02/195 та 07-02/197, що у сукупності надають можливості підтвердити період зайнятості позивача протягом зазначених періодів, що є підставою для їх врахування до страхового стажу. Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про безпідставне неврахування періодів його роботи з 23.07.1983 по 21.04.1984 та з 08.09.1986 по 22.02.2003.

Під час вирішення питання правомірності неврахування до страхового стажу періоду отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 14.06.2004 по 10.12.2004 суд виходить із такого.

Станом на червень 2004 року правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальні гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю визначав Закон України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 № 803-XII (далі-Закон № 803-XII).

Статтею 25 Закону № 803-XII передбачено наступні види компенсацій, як сприяння держави незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності: а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю; г) подання додаткової матеріальної допомоги безробітному громадянину і членам його сім`ї з урахуванням наявності осіб похилого віку і неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

За змістом ст. 26 Закону № 803-XII особливою гарантією працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці визначала право на одержання допомоги по безробіттю (підпункт "б" пункту 1).

Згідно зі ст. 31 Закону № 803-XII "Матеріальна допомога" передбачала умови виплати матеріальної й іншої допомоги (включаючи дотації за користування житлом, комунальними послугами, громадським транспортом), така допомога призначалася після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю.

Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 позивачу з 14.06.2004 розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю згідно з п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (запис 10), з 10.12.2004 припинено виплату матеріальної допомоги безробіттю згідно з п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (запис 11). Зазначеному періоду передує 6 місячний період (з 07.03.2003), протягом якого позивач отримував допомогу по безробіттю відповідно до ст. ст.. 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (записи 8-9 трудової книжки).

Суд звертає увагу на те, матеріальна допомога по безробіттю, яку отримував позивач в період з 14.06.2004 по 10.12.2004 та допомога по безробіттю є різними видами допомоги, при цьому, період виплати допомоги по безробіттю зараховується до страхового стажу, а період виплати матеріальної допомоги (окрім матеріальної допомоги по безробіттю в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації,) не зараховується.

Ураховуючи те, що, згідно з п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховувався період одержання допомоги по безробіттю, а також відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про проходження позивачем в період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 14.06.2004 по 10.12.2004 професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на зарахування цього періоду до стажу роботи (страхового стажу).

Таким чином, суд вважає, що відповідач, відмовляючи в зарахуванні позивачу до страхового стажу періоду одержання матеріальної допомоги по безробіттю з 14.06.2004 по 10.12.2004, діяв правомірно, що є підставою для відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Висновки суду про протиправність неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 23.07.1983 по 21.04.1984 та з 08.09.1986 по 22.02.2003 свідчать про невідповідність тривалості страхового позивача, визначеної підчас розгляду наданої ним заяви від 03.01.2025 фактичній, що є підставою для скасування рішення відповідача від 09.01.2025 №13 про відмову у призначенні пенсії з підстав недостатності страхового стажу та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком зарахувати до стажу роботи періоди роботи з 23.07.1983 по 21.04.1984, з 08.09.1986 по 22.02.2003 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховую часткове задоволення заявлених позивачем вимог, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору розміром 605,60 грн.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.01.2025 № 13 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з дати звернення - 03.01.2025 та зарахувати до стажу роботи періоди роботи з 23.07.1983 по 21.04.1984, з 08.09.1986 по 22.02.2003.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, адреса: 69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр-т Соборний, 158-Б,

Суддя А.С. Михайлик