Справа № 160/6174/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 квітня 2025 р.Справа № 160/6174/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Ніколайчук С.В.

розглянув у письмовому провадженні у місті Дніпро заяву відповідача про закриття провадження у справі № 160/6174/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 160/6174/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 03 березня 2025 року суд відкрив провадження в адміністративній справі № 160/6174/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та цією ж ухвалою поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

26 березня 2025 року представник відповідача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із пропущеним встановленим ч. 2 ст. 233 КЗпП України строком звернення до суду.

Ухвалою від 04 квітня 2025 року суд надав можливість ОСОБА_1 подати пояснення стосовно клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі № 160/6174/25 та докази, які підтверджують можливість закриття провадження у цій справі.

09 квітня 2025 року представник позивача подала до суду додаткові пояснення щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі, в яких зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді офіцера групи цивільно-військового співробітництва штабу військової частини НОМЕР_2 у період з 14.03.2022 року по 11.11.2024 року, у зв`язку з чим строк звернення до адміністративного суду до 11.02.2025 року включно.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4756 та довідки №11, ОСОБА_1 проходив лікування у відділені №22 (Психоневрологічне) КП «ДБКЛПД» ДОР у період з 25.11.2024 року по 23.12.2024 року та знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.01.2025 по 13.01.2025 року.

Представник позивача направила заяву (вих. №25-01/25ЗП від 25.01.2025 року) в інтересах ОСОБА_1 , з проханням надати довідки (інформацію), щодо нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 , як постійних, так і одноразових складових грошового забезпечення, а також провести перерахунок та виплатити останньому невиплачену суму грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Листом від 09.02.2025 року №11/567 Військова частина НОМЕР_2 було повідомила, що підстави для перерахунку грошового забезпечення відсутні. Зазначений лист представник позивача отримала лише 20.02.2025 року, що підтверджується конвертом та трекінгом поштового відправлення №050.

Також представник позивача зазначає, що питання щодо строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, вже вирішено ухвалою суду від 03.03.2025 року.

Також представник позивача вказує, що матеріали справи не містять доказів направлення клопотання про закриття провадження позивачу або його представнику, тобто таке клопотання подано без додержання вимог частини 1 статті 167 КАС України.

Розглянув клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі № 160/6174/25 та додаткові пояснення представника позивача щодо заяленого відповідачем клопотання, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд зробив висновок про відсутність обґрунтованих підстав для закриття провадження у спарві, виходячи з таких міркувань.

Приписами статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В той же час, положеннями ч.ч. 1 та 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Офіційне тлумачення положенням вказаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 і №9-рп/2013, з огляду на позицію та правові висновки якого щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22.

Крім того, суд звертає увагу, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, фактично було задоволено клопотання позивача про поновлення процесуального строку та відкрито провадження у справі. Підстав для визнання передчасним висновку про визнання поважними причин пропуску строку судом не встановлено при проведенні розгляду справи.

З аналізу вищенаведеного, можна зробити висновок, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, з підстав пропуску строку звернення до суду з цим позовом, не підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Тобто правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

На підставі вищевикладеного, суд зробив висновок про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 160/6174/25.

Керуючись статтями 122, 123, 238, 240, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 про закриття провадження у справі № 160/6174/25 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук