Справа № 340/299/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/299/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області, в інтересах Держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області, в інтересах Держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України (надалі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації (надалі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із внесення відомостей про межі і режими використання території пам`ятки археології місцевого значення «Курган №8», охоронний номер №1383 до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати Департамент культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації відповідно до вимог чинного законодавства України вжити заходів з організації проведення робіт щодо внесення відомостей про межі і режими використання території пам`ятки археології місцевого значення «Курган №8», охоронний номер №1383 до Державного земельного кадастру.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в просторових межах земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:000:9008 на відстані 2,2 кілометра на схід від міста Гайворон Голованівського району Кіровоградської області наявний курган №8, який відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів №277 від 14.07.1988 «Про взяття на державний облік нововиявлених пам`яток археології та затвердження охоронних зон» взятий на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», як пам`ятка археології місцевого значення, та йому присвоєно охоронний номер 1383. Його власником, а також земельної ділянки, на якій він розміщений, відповідно до приписів статті 17 Закону України від 08.06.2000 №1805-III «Про охорону культурної спадщини» (далі Закон №1805-III), є держава Україна.

Вказує, що чинним законодавством саме на відповідача покладається обов`язок щодо виготовлення науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення меж і режимів використання території пам`ятки археології та внесення їх до Державного земельного кадастру.

Водночас, відповідно до інформації Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, відомості про межі і режими використання земель пам`ятки археології Курган №8 (охоронний номер 1383) до Державного земельного кадастру не внесені. При цьому, ще в 2011 році проведені геодезичні роботи щодо визначення координат пам`яток культури на території Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області, про що складено технічний звіт, за яким визначено координати Кургану №8 (охоронний номер 1383) та встановлена площа земельної ділянки під курганом з охоронною зоною 0,0636 га.

Зауважує, що відсутність встановлених меж земельної ділянки, на якій розміщена пам`ятка археології, та обмежень у землекористуванні є передумовою її руйнування та знищення. Також, невиконанням відповідачем покладених на нього обов`язків підвищується небезпека використання території пам`ятки археології не за цільовим призначенням, зміною форми власності землі із державної на комунальну або приватну.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначив, що рішенням виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів від 14.07.1988 №227 було затверджено Список нововиявлених пам`яток археології місцевого значення та взято їх на державний облік. Пунктом 2 зазначеного рішення були затверджені охоронні зони навколо цих нововиявлених пам`яток археології, що підтверджує дотримання норм Положення про охорону і використання пам`ятників історії та культури, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 16.09.1982 року №865, та Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», які діяли на той час.

Вказує, що на теперішній час, межі та режими використання території пам`ятки визначаються науково-проектною документацією, що складається за результатами проведених досліджень. Порядок визначення меж та режимів використання території пам`ятки та затвердження науково-проектної документації встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наразі такий Порядок відсутній, і межі та режими пам`ятки визначаються відповідно до Закону.

Зазначає, що згідно направленого Департаментом від 26.07.2023 № 29-01-17/855/0.29 до Міністерства культури та інформаційної політики України листа з переліком об`єктів культурної спадщини (археологія) Кіровоградської області, що були взяті на державний облік до набуття чинності Закону України «Про охорону культурної спадщини», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України №927 від 17.12.2024 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» пам`ятку археології місцевого значення Курган №8 (п. 524 Переліку, що є додатком до наказу) занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України під охоронним номером 1124-Кр.

Таким чином, щодо пам`ятки археології місцевого значення Кургану №8 дотримано вимоги законодавства стосовно взяття пам`ятки на державний облік та визначення щодо неї охоронної зони.

Наголошує, що Департаментом були направлені листи до міських, селищних, сільських рад, якими вони повідомлялись про необхідність забезпечення розроблення науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання пам`ятки археології місцевого значення, у тому числі і Кургану №8, та подання її до Депаратменту на затвердження.

Таким чином, невнесення відомостей про межі і режими використання території пам`ятки археології місцевого значення Кургану №8 до Державного земельного кадастру не пов`язано з діями чи бездіяльністю Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної військової (державної) адміністрації.

Звертає увагу, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж пам`яток культурної спадщини затверджується обласними державними адміністраціями або іншими спеціально уповноваженими органами. Після затвердження така документація подається до Державного земельного кадастру у визначений строк. Разом з тим, розроблення цієї документації є обов`язком виконавчих органів місцевих рад, на території яких розташовані пам`ятки, яким у даному випадку є Гайворонська міська рада та її виконавчий орган - відділ культури, туризму та культурної спадщини Гайворонської міської ради, або власників (користувачів) пам`яток.

Водночас Технічний звіт про геодезичні роботи щодо визначення геодезичних координат пам`яток культури на території Гайворонської міської ради Гайворонського району у 2011 році не є документом, що підміняє собою технічну документацію із землеустрою, а тому не може бути підставою для висновку про тривалу бездіяльність Департаменту

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача подано суду пояснення у справі, в яких просить позовні вимоги задовольнити. Додатково зазначає, що листом департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації від 26.07.2023 №29-01-17/855/0.29 наданий перелік об`єктів культурної спадщини (археологія) для занесення до Реєстру (загальна кількість 1173 об`єктів), до якого був включений і Курган №8. На підставі вказаного подання був прийнятий наказ Міністерства від 17.12.2024 №927 про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, де пам`ятку археології місцевого значення Курган №8 (пункт 524 Переліку, що є додатком до вищевказаного наказу) було занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України з охоронним номером 1124-Кр.

Зауважує, що відповідно до частини другої статті 17 Закону №1805-III усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Тобто, Курган №8, що розташований на відстані 2,2 км на схід від міста Гайворон є пам`яткою археології місцевого значення власником якої відповідно до приписів статті 17 Закону №1805-III є держава Україна. Таким чином, відсутність встановлених меж земельної ділянки, на якій розміщена пам`ятка археології місцевого значення Курган №8 (охоронний номер 1124- Кр), та обмежень у землекористуванні є передумовою її руйнування та знищення.

10.02.2025 Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області надав суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача.

Додатково вказує, що оскільки пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю, а спеціально уповноваженим органом з охорони культурної спадщини є Департамент культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації, то Департамент може виступати замовником науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання пам`ятки місцевого значення.

Також, з огляду на те, що земельні ділянки, на яких розташовані археологічні об`єкти культурної спадщини можуть перебувати лише у державній власності, органом, який зобов`язаний здійснити дії по внесенню відомостей про межі і режими використання території пам`ятки археології місцевого значення до Державного земельного кадастру, є відповідач.

17.02.2025 представник відповідача подав суду заперечення, у якому зазначив, що охоронний режим археологічної пам`ятки забезпечено та дотримано. Вказав, що виконання функції замовника науково-проєктної документації з визначення меж і режимів використання території пам`ятки археології місцевого значення Кургану №8 (охоронний номер 1383) покладається на відповідний орган місцевого самоврядування.

Будь-яких заяв, чи клопотань від учасників справи не надходило.

23.01.2025 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

У просторових межах земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:000:9008 на відстані 2,2 кілометра на Схід від міста Гайворон Голованівського району Кіровоградської області наявний курган №8, який відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів №277 від 14.07.1988 «Про взяття на державний облік нововиявлених пам`яток археології та затвердження охоронних зон» взятий на державний облік, як пам`ятка археології місцевого значення, та йому присвоєно охоронний номер 1383 (а.с. 32-33).

У 2011 році на замовлення відділу культури та туризму Гайворонської районної державної адміністрації виготовлено технічний звіт про геодезичні роботи щодо визначення геодезичних координат пам`яток культури на території Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області, у тому числі і щодо Кургану №8 (а.с. 34-60).

28.07.2022 щодо Кургана №8 (охоронний номер 1383) між відділом культури, туризму та культурної спадщини Гайворонської міської ради та Гайворонською міською радою було укладено охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини №10 (а.с. 29-31).

Відповідно до листа Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 01.10.2024 №10-11-0.223-3984/2-24 відомості про межі і режими використання території пам`ятки археології Курган №8 (охоронний №1383) до Державного земельного кадастру не внесені. Документація із землеустрою під вказаним об`єктом культурної спадщини в місцевому фонді документацій відсутня ( а.с. 27).

Кіровоградська обласна військова адміністрація 27.11.2024 направила міським, селищним, сільським радам (у тому числі і Гайворонській міській раді) лист №01-18/1513/0.4 про забезпечення розроблення технічної документації із землеустрою щодо визначення меж території пам`яток, які занесенні до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та подання її на затвердження щодо пам`яток місцевого значення до департаменту культури та туризму обласної військової адміністрації (а.с. 83).

Наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 17.12.2024 №927 про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України пам`ятку археології місцевого значення Курган №8 (пункт 524 Переліку, що є додатком до вищевказаного наказу) було занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України з охоронним номером 1124-Кр.

Листом від 24.12.2024 відповідач вказав органам місцевого самоврядування Кіровоградської області про необхідність забезпечити розроблення науково-проектної документації з визначенням режимів використання пам`яток культурної спадщини, їх території, меж та режимів зон охорони пам`яток та технічної документації із землеустрою щодо визначення меж території пам`яток з наступним її наданням на затвердження до Департаменту (а.с. 94-95).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

У даному випадку, підставою представництва в суді інтересів держави є бездіяльність відповідача, яка сприяє порушенню основних засад державної політики у сфері збереження об`єктів культурної спадщини.

Суд зазначає, що збереження культурної спадщини впливає на формування менталітету нації, стверджує спадкоємність одвічних цінностей і традицій, формує базу для сталого розвитку суспільства. Запорукою піднесення української культури та духовного розвитку суспільства в дусі патріотизму і любові до України є збереження та примноження культурної спадщини, яку Українське суспільство отримало від попередніх поколінь.

У судовій практиці, зокрема у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №826/12524/18, від 25.02.2021 у справі №522/8120/16-а, від 24.05.2021 у справі №640/4482/20, від 22.10.2021 у справі №160/7922/20 та від 07.12.2021 у справі №380/142/20, сформувалась стала правова позиція, відповідно до якої спори у сфері охорони культурної та історичної спадщини відносяться до спорів, які стосуються переважно захисту суспільного (публічного) інтересу.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Відповідно до статей 1, 3 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом "г" частини першої статті 150 Земельного Кодексу України визначено, що землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель.

Згідно преамбули до Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Як зазначає прокурор, у безпосередній близькості до пам`ятки археології та зони її охорони Кургана №8, здійснюється господарська діяльність, яка може призвести до пошкодження або невідворотного знищення пам`ятки археології, втрати її історико-культурної цінності. Такі обставини вказують на реальне існування загрози порушення інтересів держави, невідворотної втрати пам`ятки археології та артефактів, що можуть міститись у ній, під час проведення будівельної або іншої господарської діяльності на вищевказаній території.

Отже, державний інтерес у цій справі полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж та режиму використання пам`ятки археології та унеможливлення знищення пам`ятки археології шляхом проведення незаконної господарської діяльності у майбутньому.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Крім того, відповідно до частини четвертої 4 статті 23 Закону 1697-VII прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що прокурор дотримався вказаних норм, попередньо повідомивши листами від 07.10.2024 за вих №54/03-5757вих.-24 та від 04.11.2024 №54/03-6336вих.-24 Міністерство культури та стратегічних комунікацій України про пред`явлення позову.

Таким чином, на думку суду, звертаючись до суду в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, у позовній заяві Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон №1805-III.

Згідно з визначеннями, які наведені у статті 1 Закону №1805-ІІІ:

пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону №1805-III кургани за видами культурної спадщини відносяться до археологічних об`єктів культурної спадщини.

Статтею 6 Закону №1805-III визначені повноваження інших органів охорони культурної спадщини.

Так, згідно з частиною 1 цієї статті до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, у тому числі здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; затвердження науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання пам`ятки місцевого значення та її зон охорони, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини (у разі встановлення такою документацією меж території пам`ятки місцевого значення та її зон охорони); затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення режиму використання пам`яток місцевого значення; виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Частиною 2 статті 6 Закону №1805-III передбачено, що до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, серед іншого, належить: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини; підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об`єктів культурної спадщини, відповідного використання пам`яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 13 Закону №1805-III).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №1805-III пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.

Згідно з частиною 6 статті 17 Закону №1805-III землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.

Частиною 1 статті 14-1 Закону №1805-III встановлено, що рішення про затвердження науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання території пам`ятки приймається органом охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями - щодо територій пам`яток місцевого значення.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 13 Закону України від 09.04.1999 №586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначені Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Статтею 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Приписами статті 17 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III також визначено повноваження державних адміністрацій у розпорядженні землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про землеустрій" замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про землеустрій" погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 33-4 Закону №1805-III, замовником науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини є виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, власник пам`ятки чи уповноважені ним особи щодо науково-проектної документації з визначення режиму використання пам`ятки (частини пам`ятки), меж і режимів використання території пам`ятки, зон охорони пам`ятки.

Разом з тим, даний абзац, поряд із виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, передбачає те, що замовником науково-проектної документації щодо меж і режимів використання території пам`ятки є також власник пам`ятки чи уповноважені ним особи.

Абзацом 12 частини 4 статті 33-4 Закону №1805-III визначено, що замовником науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, до якої входить науково-проектна документація щодо меж і режимів використання території пам`ятки, є землевласник, землекористувач або власник будівлі, споруди, що розташована на території щодо якої відповідно до цього Закону визначаються обмеження у використанні земель.

Тобто, замовниками науково-проектної документації щодо меж і режимів використання території пам`ятки можуть бути як виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, так і власник пам`ятки.

З урахуванням наведеного правового регулювання, суд дійшов висновку, що у даному випадку при визначенні замовника науково-проектної документації щодо меж і режимів використання території пам`ятки визначальним є той факт, хто є власником пам`ятки у спірних правовідносинах.

Як встановлено судом, Курган №8 знаходиться на відстані 2,2 кілометра на Схід від міста Гайворон Голованівського району Кіровоградської області.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів №277 від 14.07.1988 «Про взяття на державний облік нововиявлених пам`яток археології та затвердження охоронних зон» взятий на державний облік, як пам`ятка археології місцевого значення, та йому присвоєно охоронний номер 1383.

Також, наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 17.12.2024 №927 Курган №8 (пункт 524 Переліку, що є додатком до вищевказаного наказу) було занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України з охоронним номером 1124-Кр., вид пам`ятки пам`ятка археології.

Як уже зазначено судом вище, усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.

Поряд з цим, відповідно до частиною 2 статті 24 Закону №1805-III режими використання пам`ятки визначаються науково-проектною (науково-дослідною) документацією, що складається за результатами проведених досліджень.

Рішення про затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення режимів використання пам`ятки приймається органом охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями - щодо пам`яток місцевого значення.

Частиною 3 статті 24 Закону №1805-III передбачено, що до визначення у встановленому порядку режиму використання пам`ятки відповідно до частини другої цієї статті режим використання пам`ятки встановлюється відповідно до режимів використання, рекомендованих в обліковій документації або в охоронному договорі.

У разі невизначення режиму використання пам`ятки в обліковій документації, охоронному договорі на пам`ятці допускаються лише консервація, реставрація, музеєфікація, ремонт, пристосування.

Відомості про режими використання пам`ятки (у тому числі режими, встановлені відповідно до абзаців першого і другого цієї частини) вносяться до Державного земельного кадастру, містобудівного кадастру як обмеження у використанні земель.

Таким чином, у разі не затвердження науково-проектної документації, законодавцем передбачено встановлення межі території пам`ятки археології для курганів за межами населених пунктів на відстані 300 метрів навколо пам`ятки або орієнтовного географічного центру (центроїда) знахідки фрагмента ділянки археологічного культурного шару, визначеного в обліковій документації та встановлення режиму використання - консервація, реставрація, музефікація, ремонт, пристосування.

При цьому відсутність встановлених меж та режимів використання пам`ятки в натурі з внесенням відповідних відомостей про відповідні обмеження у використанні земель до Державного земельного кадастру фактично унеможливить збереження об`єкту культурної спадщини.

Водночас, у листі Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 01.10.2024 №10-11-0.223-3984/2-24 зазначено, що відомості про межі і режими використання території пам`ятки археології Курган №8 (охоронний №1383) до Державного земельного кадастру не внесені. Документація із землеустрою під вказаним об`єктом культурної спадщини в місцевому фонді документацій відсутня.

Суд враховує, що положення абзацу 2 та абзацу 12 частини 4 статті 33-4 Закону №1805-III прямо визначають те, що замовником науково-проектної документації щодо меж і режимів використання території пам`ятки археології місцевого значення Поселення (V) є її власник (щодо пам`ятки археології) та землевласник (щодо земельної ділянки, на якій пам`ятка археології розташована).

Відповідно до Положення про Департамент культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 21.10.2020 №691-р Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема визначає необхідність проведення охоронних заходів щодо збереження пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози руйнування або пошкодження внаслідок дії природних факторів або виконання будь-яких робіт, може виконувати функції замовника щодо укладання з цією метою контрактів про виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Таким чином, оскільки власником пам`ятки археології місцевого значення є держава, а спеціально уповноваженим органом з охорони культурної спадщини є Департамент культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації, то на переконання суду, саме департамент має бути замовником науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання пам`ятки місцевого значення.

Розглядаючи адміністративну справу щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. (ч. 2 ст. 2 КАС України)

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи чи не є суттєвими. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд зазначає, що норма статті 17 Закону №1805-III в частині перебування земель під пам`яткою археології виключно у державній власності в такій редакції з 16.12.2004, однак органами охорони культурної спадщини Кіровоградської обласної військової адміністрації до цього часу не вжито заходів щодо внесення відомостей про межі та режими використання території пам`ятки археології Курган №8.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що відповідач, будучи обізнаним про наявність обов`язку із забезпечення внесення відомостей про межі та режими використання території пам`ятки археології Курган №8 не здійснив юридично значимих дій для виконання наведених повноважень, для захисту інтересів держави, а отже допустив протиправну бездіяльність.

Таким чином, в порушення вимог частини 2 статті 19 Конституції України, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Позивачем не надано суду доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз під час розгляду справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області, в інтересах Держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із внесення відомостей про межі і режими використання території пам`ятки археології місцевого значення «Курган №8», охоронний номер 1124-Кр до Державного земельного кадастру;

Зобов`язати Департамент культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації відповідно до вимог чинного законодавства України вжити заходів з організації проведення робіт щодо внесення відомостей про межі і режими використання території пам`ятки археології місцевого значення «Курган №8», охоронний номер 1124-Кр до Державного земельного кадастру.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області (, вулиця Паркова, 13, селище міського типу Голованівськ, Голованівський район, Кіровоградська область, 26500).

Позивач - Міністерство культури та стратегічних комунікацій України (, вулиця Івана Франка, 19, місто Київ, 01601).

Відповідач - Департамент культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації (, площа Героїв Майдану, 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25022).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК