Справа № 600/5201/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5201/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 «щодо визнання безпідставно відсутнім та виключеним зі всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 з 22.10.2023 року» в тому числі зміни внесені п.7 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 16.12.2023 «про внесення змін в п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 «щодо визнання безпідставно відсутнім та виключеним зі всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 » з 20.09.2023 року» ;

- визнати протиправним та скасувати наказ (з основної діяльності) командира військової частини НОМЕР_1 №446 від 15.12.2023 року «про результати службового розслідування» та відповідно акт службового розслідування щодо причин, умов та обставин, які призвели до відсутності на військовій службі майора ОСОБА_2 »;

- визнати протиправним та скасувати п.3 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №191 від 08.07.2023 року про увільнення від займаної посади майора ОСОБА_2 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дії, прийняти відповідні накази щодо внесення змін у відповідні документи (в т.ч. грошовий атестат), здійснити перерахунок грошового та інших видів забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 позивач дізналась про порушення відповідачем прав внаслідок прийняття протиправних наказів відносно її чоловіка, які впливають безпосередньо на її права як дружини військовослужбовця та права їх дочки при наданні пільг, нарахуванні допомоги та виплат членам сім`ї померлого військовослужбовця, передбачених законодавством.

Так, позивач вказує на протиправність наказу №191 від 08.07.2023 року «про увільнення від займаної посади майора ОСОБА_2 », на підставі якого військова частина НОМЕР_1 неправомірно змінила та зменшила розмір грошового забезпечення та виплат чоловіка позивача. Позивач зазначає, що на основі вказаного розміру грошового забезпечення в подальшому обраховується середньомісячний дохід, вислуга років, і береться за основу при наданні пільг, нарахуванні допомоги та виплат членам сім`ї померлого військовослужбовця, передбачених законодавством, в тому числі пенсії по втраті годувальника, на яку за Законом № 2262-XII має право позивач та спільна з чоловіком дочка, яка є студентом, навчається за денною формою навчання у закладі вищої освіти, знаходиться на утриманні позивача, до закінчення навчального закладу та до досягнення нею 23 років. Позивач повідомляє, що пенсія по втраті годувальника нараховується та виплачуються у відсотках від місячного грошового забезпечення військовослужбовця у відповідності до сум зазначених в грошовому атестаті військовослужбовця. При чому її розмір залежить й від причинного зв`язку пов`язаний із службою, захистом Батьківщини чи не пов`язаний, різниця суттєва 70%, 50% та мінімальна, яка зараз пропонується позивачу - 30%.

Позивач також вказує на протиправність п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 «щодо визнання безпідставно відсутнім та виключеним зі всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 з 22.10.2023 року» в тому числі зміни внесені п.7 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 16.12.2023 «про внесення змін в п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 «щодо визнання безпідставно відсутнім та виключеним зі всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 » з 20.09.2023 року». Так, позивач зазначає, що вказані накази прийняті на підставі неправдивих висновків щодо причин, умов та обставин, які призвели до відсутності на військовій службі майора ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що вищевказаними наказами, військова частина НОМЕР_1 неправомірно зменшила вислугу років військової служби її чоловіка, яка також має суттєве значення при нарахуванні пенсії по втраті годувальника та наданні інших пільг, гарантій та прав згідно законодавства. Так, позивач вказує, що при стажі понад 20 років військової служби передбачено більше пільг і видів допомог, на які позивач з дочкою має право, однак через неправомірні дії військової частини НОМЕР_1 , до стажу вислуги років її чоловіка зараховано тільки 19 років 9 місяців 24 дні. Позивач зазначає про свідоме прикручування відповідачем фактів і реєстрацію наказів заднім числом, вже після смерті її чоловіка.

Позивач стверджує, що оскаржуваний п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 року, яким констатовано фактичне самовільне залишення військової частини її чоловіка та виключено з усіх видів забезпечення винесено 22.10.2023, без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і без проведення службового розслідування військовою частиною НОМЕР_1 з приводу можливого самовільного залишення військової частини, що є грубим порушенням законодавства.

Також позивач вказує, що у пункті 2.4 акту розслідування зазначається, що у відповідності до наказу № 298 від 22.10.2024 року, чоловік позивача, вважається таким, що безпідставно відсутній на військовій службі та виключений з усіх видів забезпечення з 31.08.2024 року. А в офіційному наказі № 298 від 22.10.2024 року, який надійшов із справою військовослужбовця, вже зазначається дата 22.10.2024 року.

Позивач також вказує, що у постанові Краматорського районного управління поліції Головного управління національної поліції Донецької області про закриття кримінального провадження по факту смерті її чоловіка від 31.10.2023 року містяться відомості, які підтверджують обізнаність відповідача щодо місцезнаходження ОСОБА_2 та скарг на здоров`я, однак безпідставно не взято їх до уваги. Крім того, позивач вказує на безпідставність висновків відповідача під час службового розслідування, оскільки незрозуміло, чому відповідач з 22.10.2024 р. протягом більше місяця не вживав заходів для розшуку ОСОБА_2 , а лише після його смерті ініціював службове розслідування.

У зв`язку із зазначеним позивач просила суд задовольнити позов.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 246 від 31.08.2023 майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 наказано вважати таким, що вибув на лікування з 31.08.2023 до комунального підприємства «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни». Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному підприємстві «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» у період з 31.08.2023 по 19.09.2023. Таким чином, після завершення лікування у вищевказаному медичному закладі, майор ОСОБА_2 зобов`язаний був прибути у розташування військової частини НОМЕР_1 та доповісти рапортом про прибуття своєму безпосередньому командиру. У зв`язку із тим, що майор ОСОБА_2 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (корпусу ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 08.07.2023 № 187, увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 та утримувався на всіх видах забезпечення та у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , про своє прибуття з лікування майор ОСОБА_2 зобов`язаний був доповісти безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_1 . Однак, після завершення лікування 19.09.2023 майор ОСОБА_2 у розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків. Вказані обставини стали підставою для призначення службового розслідування за результатами якого встановлено факт відсутності на військовій службі без поважних причин з 20.09.2023 по 26.10.2023 майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 і утримується у списках військової частини НОМЕР_1 та прийняття оскаржуваних рішень. Також відповідач вказав, що оскаржувані рішення, прийняті за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України, а їх оскаржувати може виключно військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування.

Відповідач повідомив, що військова частина НОМЕР_1 при видачі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 191 від 08.07.2023, виконувала вимоги наказу командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.07.2023 № 187. А тому у військової частини НОМЕР_1 відсутні повноваження для скасування наказів вищого начальника, а саме командира ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.07.2023 № 187, та крім цього у командира військової частини НОМЕР_1 відсутні повноваження для прийняття рішень щодо призначення (звільнення) військовослужбовців офіцерського складу.

Додатково відповідач вказав, що позивачем пропущено строки звернення до суду з даним позовом, а тому відсутні підстави для його задоволення

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 14.04.2025 р. закрито провадження в адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акта службового розслідування щодо причин, умов та обставин, які призвели до відсутності на військовій службі майора ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Матеріали справи містять копію довідки військової частини НОМЕР_3 згідно якої ОСОБА_1 проходить з 08.10.2021 р. військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України. (а.с. 34).

Згідно копії свідоцтва про одруження НОМЕР_4 ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 та після одруження прізвище позивача змінено на ОСОБА_4 . (а.с. 19).

Матеріали справи містять копію свідоцтво про народження 28.01.2006 р. ОСОБА_5 , де батьками вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с. 93).

Відповідно до копії свідоцтва Серія НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 20).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №214 від 28.10.2023 р. вказано місце смерті ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 . Причина смерті атеросклеротична хвороба серця. (а.с. 21).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 р. №188 майор ОСОБА_2 вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Східного регіону міста Дніпро, Дніпропетровської області. Також матеріали справи містять направлення від 05.07.2023 р. №1311 на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби. (а.с. 31, 48).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2023 р. №191 відповідно до п. 15 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 майора ОСОБА_2 , помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України. Підставою вказано: наказ командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.07.2023 р. №187. (а.с. 31)

Матеріали справи містять копію витягу з наказу командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.07.2023 р. №187 п. 14 якого: відповідно до пп. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 майора ОСОБА_2 звільнити від займаної посади і зарахувати у розпорядження командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України, утримувати у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.32-33).

27.07.2023 р. ВЛК Військової частини НОМЕР_6 складено довідку №1595 проведеного огляду майора за мобілізацією ОСОБА_2 , де містяться висновки потреби стаціонарного лікування у неврологічному відділенні КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни «ДОР». (а.с. 49).

31.08.2023 р. відповідачем складено направлення №134811 на обстеження майора ОСОБА_2 до КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни «ДОР». (а.с. 50).

Згідно виписки №3442/1013 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 вказано період перебування на лікуванні з 31.08.2023 р. по 19.09.2023 року. Вказано про направлення позивача для продовження реабілітаційного лікування до в/ч НОМЕР_1 , потребує ВЛК. (а.с. 51)

22.10.2023 р. ТВО начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 складно рапорт про те, що ОСОБА_2 відбув 31.08.2023 р. на лікування. На поточний час місцезнаходження його невідоме, на дзвінки не відповідає, пошукові заходи результату не дали. (а.с. 119).

Відповідно до п.22 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. №298 майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 з утриманням у списках військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 22.10.2023 р. Виключено зі всіх видів забезпечення з 22.10.2023 року. (а.с. 23).

01.12.2023 р. відповідачем складено Акт службового розслідування щодо причин, умов та обставин відсутності майора ОСОБА_2 на військовій службі. Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 з 31.08.2023 р. по 19.09.2023 р. перебував на лікуванні в КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів». Після завершення лікування 20.09.2023 р. ОСОБА_2 в розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув. З 20.09.2023 р. по 26.10.2023 р. місцезнаходження майора ОСОБА_2 було невідоме. Запропоновано внести зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. №298, пункт 22 викладено в наступній редакції: « 22. Майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 з утриманням у списках військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 20.09.2023 р. Виключено зі всіх видів забезпечення з 20.09.2023». (а.с. 24-30).

15.12.2023 р. командиром військової частини НОМЕР_1 складено наказ №446 про результати службового розслідування, в якому завершено службове розслідування відносно майора ОСОБА_2 . Встановлено фат відсутності майора ОСОБА_2 на військовій службі без поважних причин з 20.09.2023 р. по 26.10.2023 р. Наказано внести зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. №298, пункт 22 викладено в наступній редакції: « 22. Майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 з утриманням у списках військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 20.09.2023 р. Виключити зі всіх видів забезпечення з 20.09.2023». (а.с. 116-117).

Згідно з п. 7 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2023 р. №355 внесено зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. №298, пункт 22 викладено в наступній редакції: « 22. Майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 з утриманням у списках військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 20.09.2023 р. Виключити зі всіх видів забезпечення з 20.09.2023». (а.с. 23).

Матеріали справи містять письмове звернення позивача до командира військової частини НОМЕР_1 щодо надання документів, що стосуються смерті її чоловіка ОСОБА_2 для оформлення документів на пенсію по втраті годувальника неповнолітній дитині. (а.с. 35).

Також матеріали справи містять лист ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.05.2024 р. до командира військової частини НОМЕР_1 щодо надання документів особової справи ОСОБА_2 . На вказаний лист відповідач надіслав ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідні документи. (а.с. 37-38).

До матеріалів справи додано перевідний епікриз із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 №2456/3430, №2463/974, картку огляду невролога 27.07.2023 р., а також витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 щодо проходження ОСОБА_2 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у 2022 2023 роках. (а.с. 41-42, 52-53).

До матеріалів справи додано копію постанови Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 31.10.2023 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001553 від 27.10.2023 р., у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. (а.с. 54-56).

Згідно листа ТУ ДБР у місті Краматорську від 25.09.2024 р. станом на 25.09.2024 р. в провадженні слідчих відсутні кримінальні провадження відносно ОСОБА_2 (а.с. 58).

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.10.2024 р. повідомляється, що на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 в період з 01.08.2023 р. по 27.10.2023 р. інформації щодо розшуку (СЗЧ) майора ОСОБА_2 з військової частини НОМЕР_1 не надходило. (а.с. 59).

Матеріали справи містять довідку військової частини НОМЕР_1 про доходи ОСОБА_2 за період червень 2022 р. по жовтень 2023 року. (а.с. 63).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їхній захист.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з ст.1 Закон № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Положення ст. 3 Закону № 2011-XII передбачають, що у разі смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків чи несення служби у військовий стан, під час захисту Батьківщини, в зоні бойових дій, члени сім`ї військовослужбовця мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування, в тому числі за постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Статтею 16-1 Закону №2011-XII та підпунктом 2 пункту 4 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 визначено право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону №2011-XII, яке належить в першу чергу дітям та вдові (дружині) померлого військовослужбовця.

Суд звертає увагу, що предметом спору в даній справі є оскарження позивачем наказів військової частини НОМЕР_1 , які стосуються ОСОБА_2 , який являється чоловіком позивача та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, службове розслідування відносно ОСОБА_2 було проведене після смерті останнього, а зроблені висновки вказаного службового розслідування впливають безпосередньо на підставу звільнення ОСОБА_2 з військової служби. Таким чином, суд звертає увагу, що позивач являється дружиною померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , від шлюбу з яким у них народилася спільна донька ОСОБА_5 . Таким чином, накази відповідача, пов`язані з проведенням службового розслідування та зі звільненням ОСОБА_2 , беззаперечно впливають на права, зокрема позивача як дружини останнього, на отримання пільг, гарантій та компенсації, одноразової грошової допомоги передбаченими законодавством України в разі смерті військовослужбовця при виконанні ним обов`язків та несення служби у військовий стан, під час захисту Батьківщини. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, передумовою для звернення до суду із даним позовом було письмове звернення позивача до командира військової частини НОМЕР_1 щодо надання документів, що стосуються смерті її чоловіка ОСОБА_2 для оформлення документів на пенсію по втраті годувальника неповнолітній дитині. При цьому, розмір вказаної пенсії залежить також й від причин звільнення військовослужбовця, причинного зв`язку пов`язаного із службою, захистом Батьківщини чи не пов`язаного, різниця такого розміру може становити 70%, 50% та мінімальна, яка була запропонована позивачу 30%. Таким чином, доводи відповідача про те, що оскаржувані накази може оскаржувати виключно військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, є безпідставними та відхиляються судом.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

За правилами ч. 1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, оскільки оскаржувані позивачем накази були винесені відносно її померлого чоловіка, а порушені права полягають у захисті соціальних прав особи, які не пов`язуються із проходженням нею публічної служби, строк звернення до суду в даному спорі становить шість місяців, який обчислюється з моменту отримання позивачем оскаржуваних наказів та матеріалів службового розслідування. Під час відкриття провадження по справі суд встановив, що оскаржувані накази 12.07.2024 р. отримані першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_7 для видачі позивачу, а позивач отримав відповідні документи лише 12.09.2024 р. До суду позов подано 13.11.2024 р. в межах шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України, а тому доводи відповідача в цій частині також є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Щодо оскарження позивачем п.3 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №191 від 08.07.2023 року про увільнення від займаної посади майора ОСОБА_2 та вимог внести зміни до вказаного наказу, суд зазначає наступне.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 (далі - Положення).

Згідно з пп. 14 та пп. 15 п. 116 Положення зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2023 р. №191 відповідно до п. 15 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 майора ОСОБА_2 , помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України. Підставою вказано: наказ командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.07.2023 р. №187.

Матеріали справи містять копію витягу з наказу командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.07.2023 р. №187 п. 14 якого: відповідно до пп. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 майора ОСОБА_2 звільнити від займаної посади і зарахувати у розпорядження командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України, утримувати у списках особового складу НОМЕР_7 окремої механізованої бригади Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України.

Суд констатує, що дійсно наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2023 р. №191 містить посилання відповідача на п. 15 п. 116 Положення та зазначає про увільнення від займаної посади, в той час як наказ командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.07.2023 р. №187 вказує на звільнення позивача від займаної посади та посилається на пп. 14 п. 116 Положення. Поряд із цим, суд звертає увагу, що оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, після якого виникли нові правовідносини, пов`язані з проходженням позивачем лікування та отриманням ним грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_2 за період червень 2022 р. по жовтень 2023 року. Таким чином, вказаний наказ від 08.07.2023 р. №191 вичерпав свою дію з моменту його виконання та не підлягає подальшому оскарженню. Крім того, вимоги позивача про внесення змін до вказаного наказу є неналежним способом захисту порушеного права, оскільки вказана вимога фактично призведе до інших правовідносини, що виникли після його прийняття, між військовослужбовцем ОСОБА_2 , військовою частиною НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не є спірними. Суд також наголошує, що в межах спірних правовідносин позивач має право оскаржити рішення, дії та бездіяльність відповідача, пов`язані виключно з обставинами звільнення військовослужбовця ОСОБА_2 , однак це не дає позивачу право оскаржувати всі інші накази, які приймала військова частина за період проходження військової служби її померлого чоловіка та які не пов`язані з його звільненням.

З вказаних підстав суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо оскарження позивачем п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023, в тому числі зміни внесені п.7 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 16.12.2023, а також наказу (з основної діяльності) командира військової частини НОМЕР_1 №446 від 15.12.2023 року «про результати службового розслідування», суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі -Статут) поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до ч. 3 ст.5 Статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Згідно з ст. 45 Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до положень ст.ст. 83, 84 Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 85 Статуту службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст. 86 Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджено наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 (далі Порядок № 608).

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно з п. 5 та п. 6 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Судом встановлено, що згідно виписки №3442/1013 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 вказано період перебування на лікуванні з 31.08.2023 р. по 19.09.2023 року. Вказано про направлення позивача для продовження реабілітаційного лікування до в/ч НОМЕР_1 , потребує ВЛК.

22.10.2023 р. ТВО начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 складно рапорт про те, що ОСОБА_2 відбув 31.08.2023 р. на лікування. Зазначено, що на поточний час місцезнаходження його невідоме, на дзвінки не відповідає, пошукові заходи результату не дали.

Відповідно до копії свідоцтва Серія НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно лікарського свідоцтва про смерть №214 від 28.10.2023 р. вказано місце смерті ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 . Причина смерті атеросклеротична хвороба серця.

Поряд із цим, відповідно до п.22 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. №298 майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 з утриманням у списках військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 22.10.2023 р. Виключено зі всіх видів забезпечення з 22.10.2023 року.

28.10.2023 р. наказом №912 командира військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування для уточнення причин, умов та обставин, які призвели до відсутності на військовій службі майора ОСОБА_2 .

01.12.2023 р. відповідачем складено Акт службового розслідування щодо причин, умов та обставин відсутності майора ОСОБА_2 на військовій службі. Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 з 31.08.2023 р. по 19.09.2023 р. перебував на лікуванні в КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів». Після завершення лікування 20.09.2023 р. ОСОБА_2 в розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув. З 20.09.2023 р. по 26.10.2023 р. місцезнаходження майора ОСОБА_2 було невідоме. Запропоновано внести зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. №298, пункт 22 викладено в наступній редакції: « 22. Майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 з утриманням у списках військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 20.09.2023 р. Виключено зі всіх видів забезпечення з 20.09.2023».

На підставі вказаного акта від 01.12.2023 р. командиром військової частини НОМЕР_1 15.12.2023 р. складено наказ №446 про результати службового розслідування, в якому завершено службове розслідування відносно майора ОСОБА_2 . Встановлено факт відсутності майора ОСОБА_2 на військовій службі без поважних причин з 20.09.2023 р. по 26.10.2023 р. Наказано внести зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. №298, пункт 22 викладено в наступній редакції: « 22. Майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 з утриманням у списках військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 20.09.2023 р. Виключити зі всіх видів забезпечення з 20.09.2023».

Згідно з п. 7 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2023 р. №355 внесено зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. №298, пункт 22 викладено в наступній редакції: « 22. Майора ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 з утриманням у списках військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 20.09.2023 р. Виключити зі всіх видів забезпечення з 20.09.2023».

Отже, спірним в даній справі є висновки відповідача щодо безпідставної відсутності майора ОСОБА_2 на військовій службі з 20.09.2023 р., на що суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

В особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Порядок направлення медичних та інших документів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В особливий період військовослужбовці, які згідно з висновком військово-лікарської комісії мають право на відпустку для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) чи визнані непридатними до військової служби, направляються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо надання відпустки або звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України. Військовослужбовці також мають право особисто подавати документи для оформлення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), а також для оформлення звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України.

Згідно з ч. 5 ст. 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України офіцери та військовослужбовці військової служби за контрактом, за висновком лікаря можуть залишатися для лікування на квартирах (удома). Про результати огляду хворих, характер поданої допомоги і призначення лікар робить відповідні відмітки в медичних книжках та видає довідки про стан здоров`я.

На підставі досліджених під час судового розгляду доказів та матеріалів, суд критично оцінює висновки відповідача щодо незнання посадовими особами військової частини про місцезнаходження майора ОСОБА_2 після завершення лікування 19.09.2023 р. Згідно вимог ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відповідач повинен був бути обізнаний про завершення лікування ОСОБА_2 та потребу направлення його у подальшому на ВЛК. В матеріалах службового розслідування та описовій частині акта службового розслідування відсутні доводи та докази щодо неповідомлення військовим закладом охорони здоров`я про вказані обставини. При цьому, як слідує з матеріалів справи після завершення лікування майор ОСОБА_2 прибув з АДРЕСА_2 за адресою проживання, де очікував направлення на ВЛК. Про вказані обставини свідчить виписки №3442/1013 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 , де вказано період перебування на лікуванні з 31.08.2023 р. по 19.09.2023 року та про направлення позивача для продовження реабілітаційного лікування до в/ч НОМЕР_1 , потребу ВЛК.

Отже, військова частина НОМЕР_1 повинна була бути проінформована військовим закладом охорони здоров`я щодо стану здоров`я ОСОБА_2 , потребу продовження реабілітаційного лікування та проходження ВЛК, доказів зворотного суду надано не було. Однак, відповідачем не наведено належних обґрунтувань та доказів щодо вжитих заходів з розшуку майора ОСОБА_2 після його нез`явлення 20.09.2023 р. з медичного закладу до військової частини. Акт службового розслідування не містить конкретної інформації та доказів у який спосіб, якими саме посадовими особами та коли здійснювались заходи встановлення місцезнаходження майора ОСОБА_2 . Єдиним доказом з вказаного приводу є лише рапорт від 22.10.2023 р. ТВО начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , який не містить достатньої інформації та не може бути беззаперечним доказом для формування висновків щодо відсутності майора ОСОБА_2 на службі без поважних причин. Суд звертає увагу й на те, що лише після спливу більш ніж місяця, відповідачем розпочато вжиття заходів для встановлення причин, умов та обставин відсутності майора ОСОБА_2 на військовій службі. Однак, відповідачем не надано жодних пояснень щодо причин такого зволікання.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення злочину чи безпосередньо після вчинення злочину, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками злочину.

На підставі матеріалів справи встановлено та не спростовано відповідачем, що після завершення 19.09.2023 р. лікування майора ОСОБА_2 відповідачем не вживались дії щодо призупинення військової служби вказаного військовослужбовця, повідомлення правоохоронних органів про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення. Згідно листа ТУ ДБР у місті Краматорську від 25.09.2024 р. станом на 25.09.2024 р. в провадженні слідчих відсутні кримінальні провадження відносно ОСОБА_2 . Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.10.2024 р. повідомляється, що на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 в період з 01.08.2023 р. по 27.10.2023 р. інформації щодо розшуку (СЗЧ) майора ОСОБА_2 з військової частини НОМЕР_1 не надходило. Крім того, матеріали справи містять довідку військової частини НОМЕР_1 про доходи ОСОБА_2 за період червень 2022 р. по жовтень 2023 року, відповідно до якої позивачу у вересні та жовтні 2023 р. грошове забезпечення нараховувалось відповідачем.

Таким чином, аналіз зазначених обставин щодо невжиття відповідачем відповідних заходів пов`язаних із неповерненням військовослужбовця до військової частини з лікувального закладу, вказує на обізнаність військової частини щодо місця знаходження військовослужбовця та підстав (захворювання) перебування майора ОСОБА_2 за місцем проживання.

Отже, на підставі вказаного суд вважає, що службове розслідування, розпочате згідно наказу №912 від 28.10.2023 р., проведено поверхнево та з порушенням Порядку № 608, відповідачем не з`ясовано усіх обставин відсутності майора ОСОБА_2 на військовій службі, у зв`язку із чим сформовано висновки службового розслідування, які не відповідають фактичним обставинам відсутності військовослужбовця на службі, а тому прийняті оскаржувані рішення на підставі вказаних висновків є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 вчинити дії, прийняти відповідні накази щодо внесення змін у відповідні документи (в т.ч. грошовий атестат), здійснити перерахунок грошового та інших видів забезпечення, суд вважає такі вимоги є заявленими передчасно з огляду на таке.

Суд зазначає, що скасування наказів за результатами службового розслідування щодо майора ОСОБА_2 покладає на відповідача обов`язок вчинення певних дій та прийняття наказів у межах виконання своїх повноважень. Отже, скасування наказів, прийнятих за результатами службового розслідування щодо майора ОСОБА_2 відновлює порушене право позивача у спірних правовідносинах, а інші позовні вимоги фактично заявлені на майбутнє та не можуть бути задоволенні в межах даного спору.

Решті доводів учасників справи суд не надає оцінки, оскільки вказані обставини не впливають на висновки суду щодо протиправності та необхідності скасування наказів відповідача, складених за результатами службового розслідування щодо майора ОСОБА_2 .

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами судового розгляду суд дійшов висновку що наказ п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 «щодо визнання безпідставно відсутнім та виключеним зі всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 з 22.10.2023 року» в тому числі зміни внесені п.7 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 16.12.2023 «про внесення змін в п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 «щодо визнання безпідставно відсутнім та виключеним зі всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 » з 20.09.2023 року», наказ (з основної діяльності) командира військової частини НОМЕР_1 №446 від 15.12.2023 року «про результати службового розслідування» є протиправними та підлягають скасуванню.

В решті позовних вимог суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 «щодо визнання безпідставно відсутнім та виключеним зі всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 з 22.10.2023 року» в тому числі зміни внесені п.7 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 16.12.2023 «про внесення змін в п.22 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 №298 від 22.10.2023 «щодо визнання безпідставно відсутнім та виключеним зі всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 » з 20.09.2023 року» .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ (з основної діяльності) командира військової частини НОМЕР_1 №446 від 15.12.2023 року «про результати службового розслідування».

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 1816,80 грн згідно платіжної квитанції від 12.11.2024 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП НОМЕР_8 );

відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Суддя Т.М. Брезіна