Справа № 640/9430/21
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 квітня 2025 року Справа 640/9430/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Апарату Верховної Ради України про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, об`єднання позовів, приєднання доказів до матеріалів справи, залучення співвідповідача, залишення позову без руху по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України, в якому позивач просить:

- бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період роботи з 24 березня 2003 року по 27 листопада 2014 року визнати протиправною;

- стягнути з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки в сумі 48 720 грн. 63 коп. (сорок вісім тисяч сімсот двадцять гривень 63 коп.);

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з 25.05.2006 року по день фактичного розрахунку, з 13.07.2007 року по день фактичного розрахунку, з 11.01.2010 року по день фактичного розрахунку, з 12.12.2012 року по день фактичного розрахунку, з 27.11.2014 року по день фактичного розрахунку.

27.04.2021 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

19.02.2025 року матеріали справи надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Дєєву М.В.

25.02.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято справу до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Перевіривши матеріали справи та вирішуючи питання щодо подальшого розгляду справи суд зазначає наступне.

Так, 22.06.2021 року від Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання про закриття провадження у справі, з підстав того, що юрисдикція адміністративного суду не поширюється на даний спір в частині позовних вимог, що стосуються періоду роботи ОСОБА_1 на посаді помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 з 12.01.2010 року по 12.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 27.11.2014 року, оскільки не є спором з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення. Також, вказано, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває на розгляді справа №640/9431/21 за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України, тобто позивач звернувся з двома позовами одного позивача до одного і того ж відповідача та ґрунтуються на одних і тих же підставах.

22.06.2021 року від Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якої вказано, що позивач звернувся до суду з цим позовом з порушенням ст.122 КАС України, при цьому поважності причин пропуску строку звернення до суду не зазначає.

08.07.2021 року від Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання в якому заявник просить об`єднати в одне провадження адміністративні справи №640/9431/21 та №640/9430/21, в обґрунтування зазначено про наявність двох позовів одного позивача до того самого відповідача з позовними вимогами, що ґрунтуються на одних і тих же підставах.

01.12.2021 року від Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи роздруківки з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/13578/20 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 року у справі №160/12197/19.

05.08.2022 року від Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копію постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №755/12623/19 та просить врахувати обставини при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин вказану постанову під час розгляду справи по суті.

22.08.2022 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на клопотання відповідача щодо звернення позивача з двома позовами до одного відповідача, позивач зазначив, що це два різні позови з різним предметом та підставами. Також, зазначено, що оскільки відповідними розпорядженнями відповідача позивач був звільнений із займаної посади та в подальшому зарахований на нові посади, тобто позивач має офіційний статус звільненого працівника, а тому роботодавець зобов`язаний провести розрахунок з працівником. А також, клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи рішень суду є необґрунтованим, оскільки фактичні обставини досліджені у вказаній постанові відмінні від обставин у даній справі.

28.11.2022 року від Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання про врахування правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 року у справі №240/532/20, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2022 року у справі №640/8348/21, постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №755/12623/19.

04.03.2025 року від представника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що позивачем не пропущений строк звернення до суду із вказаним позовом. Також, зазначив, що позивачу не було відомо, що після звільнення йому не виплачено відповідну грошову компенсацію, оскільки після звільнення копії наказу про своє звільнення від відповідача не отримував. Про факти несплати відповідної допомоги при звільненні помічників-консультантів народних депутатів України позивачу стало відомо під час розмови з помічником-консультантом народного депутата України ОСОБА_3 , після чого невідкладно направлено до відповідача відповідну заяву з вимогою про сплату одноразової грошової допомоги, а отримавши відмову в такій виплаті невідкладно подано позов. Письмового повідомлення про нараховані суми з інформацією про наявність невикористаних днів щорічної відпустки при звільненні позивачу не надано. В зв`язку з цим на момент звільнення позивач не був ознайомлений про несплату відповідачем компенсації за невикористану відпустку.

26.03.2025 року від Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача Державну казначейську службу України, оскільки в разі винесення судом рішення про можливе стягнення коштів на користь позивача, що перебував на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовано державою.

26.03.2025 року від Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки представником позивача не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження його повноважень.

Розглянувши вищевказані заяви та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Так, відповідачем зазначено про наявність підстав для закриття провадження з підстав того, що юрисдикція адміністративного суду не поширюється на даний спір в частині позовних вимог, що стосуються періоду роботи ОСОБА_1 на посаді помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 з 12.01.2010 року по 12.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 27.11.2014 року, оскільки не є спором з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення. Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України позивача зараховано з 02.01.2013 на посаду помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 на час його депутатських повноважень без поширення дії Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, встановлено заробітну плату. Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України Зайчука В.О. №7212 від 26.11.2014 помічника-консультанта народного депутата України, повноваження якого достроково припинено, позивача, було звільнено з посади 27.11.2014 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору ( п. 2 ст. 36 КЗпП України). При цьому, перебуваючи на посаді помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 на позивача не поширювалась дія Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХП, він не проходив патронатну службу, а тому, представник відповідача вважає, що юрисдикція адміністративного суду не поширюється на даний спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що особа, яка обіймає посаду помічника-консультанта народного депутата, підпадає під визначення особи, яка здійснює публічну службу, та відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі виникнення спору за її участі з приводу прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, на такі спори поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, суд вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративного суду. Відповідно, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Так, відповідачем в обґрунтування заяви про залишення позову без розгляду зазначено, що позивач звернувся до суду з цим позовом з порушенням місячного строку звернення до суду встановленого ст.122 КАС України, при цьому поважності причин пропуску строку звернення до суду не зазначає.

Стаття 233 Кодексу законів про працю України врегульовує питання строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд наголошує, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Таким чином, на момент порушення прав позивача в частині ненарахування та невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період роботи з 24 березня 2003 року по 27 листопада 2014 року визнати протиправною частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком, а тому вона і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Такого висновку, зокрема, дійшов Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2023 року у справі №300/4201/22.

З огляду на вказане, право позивача на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, а тому суд дійшов висновку про відмову відповідачу у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду.

Щодо клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження, суд зазначає наступне.

На думку відповідача, в провадженні суду є 2 (два) спори одного і того самого позивача до одного і того ж відповідача з позовними вимогами, що ґрунтуються на одних і тих же підставах, а саме щодо непроведення повного розрахунку з позивачем при його звільненні 27.11.2014; з одним і тим самим предметом позову - визнання бездіяльності Апарату Верховної Ради України щодо непроведення повного розрахунку з позивачем при його звільненні 27.11.2014 протиправною, зобов`язання відповідача здійснити виплату коштів позивачу, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку; на доведення своїх позовних позивач надає одні і ті є обґрунтування, які підтвердженні однаковими доказами.

Позивачем подано заперечення на клопотання відповідача щодо об`єднання в одне провадження адміністративних справ №640/9431/21 та №640/9430/21, які обґрунтовано тим що підстави та предмет позову у справах №640/9431/21 та №640/9430/21 є відмінними, а тому є недоцільним об`єднання цих справ в одне провадження, що може призвести до збільшення строку розгляду справи з урахуванням збільшення різного роду підстав та предметів позову, їх неоднозначного вирішення по суті, процесуальних ускладнень можливих оскаржень.

Так, згідно з частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно з частиною другою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Частиною сьомою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Розглянувши клопотання представника відповідача про об`єднання адміністративних справ №640/9431/21 та №640/9430/21 в одне провадження, враховуючи думку/позицію позивача стосовно вказаного клопотання, та те, що у справі №640/9431/21 винесено рішення по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання.

Щодо клопотань відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи та врахування судової практики, суд зазначає, що вказані докази та оцінка їх належності буде надано судом під час прийняття рішення по суті позовних вимог.

Щодо клопотання відповідача про залучення до участі у справі співвідповідача, суд зазначає наступне.

Так, відповідач вказав про необхідність залучення до участі у справі співвідповідача Державну казначейську службу України, оскільки в разі винесення судом рішення про можливе стягнення коштів на користь позивача, що перебував на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовано державою.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

З огляду на вище вказане, можливість заявляли клопотання про залучення співвідповідача є виключно правом позивача.

В матеріалах справи відсутня згода позивача на залучення до участі у справі як співвідповідача - Державну казначейську службу України.

Разом з тим, судом встановлено, що у позовній заяві вказано код ЄДРПОУ відповідача 20064120, при цьому, відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказаний код ЄДРПОУ належить Управлінню справами Апарату Верховної Ради України, що є окремою юридичною особою, саме якою було видано позивачу довідки про заробітну плату та листи щодо розгляду заяв позивача, у зв`язку з чим, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, суд вважає за необхідне залучити Управління справами Апарату Верховної Ради України, у якості другого відповідача.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без руху, суд зазначає наступне.

Так, відповідачем зазначено, що представником позивача не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження його повноважень, при цьому, суд зазначає, що 04.03.2025 року від представника позивача Цикалевича В.М. надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких долучено ордер на надання правничої допомоги позивачу у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, у зв`язку з чим клопотання відповідача про залишення позову без руху задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 48, 119, 121, 122, 172, 238, 248 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Апарату Верховної Ради України про закриття провадження у справі відмовити.

У задоволенні клопотання Апарату Верховної Ради України про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

У задоволенні клопотання Апарату Верховної Ради України про об`єднання в одне провадження справ №640/9431/21 та №640/9430/21 відмовити.

Залучити до участі у справі № 640/9430/21 в якості другого відповідача - Управління справами Апарату Верховної Ради України (01008, місто Київ, вул.Грушевського Михайла, будинок 5, ).

Встановити Управлінню справами Апарату Верховної Ради України строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

У задоволенні клопотання Апарату Верховної Ради України про залишення позову без руху відмовити.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та в частині відмови у задоволенні клопотань про закриття провадження, залишення позову без розгляду може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та в іншій частині окремо оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Дєєв