Справа № 711/3169/25
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3169/25
Провадження № 2-аз/711/3/25
У Х В А Л А

14.04.2025 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

11.04.2025 до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому він просить скасувати постанову № 649, винесену відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.2101 КУпАП, і закрити справі про адміністративне правопорушення. Крім того, просить стягнути на свою користь всі судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Також позивач вказав про поважність причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом і просив поновити цей процесуальний строк.

Одночасно з адміністративним позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, яку він мотивує тим, що в обґрунтування своїх доводів, які наведені ним в позовній заяві, він заявляє про те, що правопорушення не вчиняв та вважає оскаржуване рішення відповідача у справі про притягнення до адміністративної відповідальності незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його права, свободи та законні інтереси.

Крім того, звертає увагу на те, що у встановленому законодавством порядку він не отримував оскаржувану постанову, а про її існування дізнався після накладення державним виконавцем Другого ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) арешту на його рахунки, відкриті в банківських установах, здійснених у ВП в АСВП: № 77592407, яке було відкрите 24.03.2025, з метою примусового виконання даної постанови.

Заявник також вказує, що наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання спірної постанови, зокрема стягнення органами державної виконавчої служби, на підставі оскаржуваної постанови № 649 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, штрафу, - істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист його порушених прав та інтересів.

Ураховуючи наведене, позивач вважає, що у даній справі існують підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову, тому просить суд зупинити стягнення з нього штрафу у виконавчому провадженні ВП № 77592407, відкритого 24.03.2025 державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бельтюковою В.О. з підстав примусового виконання постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 649 від 30.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП до набрання законної сили рішення суду у цій адміністративній справі.

Враховуючи думку заявника, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 за адміністративним позовом оскаржує постанову № 649, винесену відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.2101 КУпАП, та просить її скасувати.

Державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бельтюковою В.О. винесено постанову від 24.03.2025 про відкриття виконавчого провадження № 77592407 з виконання виконавчого документу постанови № 649, виданої 30.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34000 грн. 00 коп.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З системного аналізу наведених процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установлює і оцінює, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Так, за умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини 3 статті 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням положень статті 150 КАС України.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник обґрунтував необхідність застосування таких заходів тим, що примусове стягнення штрафу в порядку виконавчого провадження може призвести до завдання значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно тощо. Водночас, без вжиття заходів забезпечення позову усунути негативні наслідки буде неможливо або для цього необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Судом встановлено, що у цій справі постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 649 від 30.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП про накладення штрафу у розмірі 17000грн. 00коп. є самостійним виконавчим документом і може бути пред`явлена до примусового виконання в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, у постанові зазначено про те, що у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС штраф, визначений постановою по справі про адміністративне правопорушення буде стягнуто у подвійному розмірі 34000грн. 00коп.

Відповідно до постанови державного виконавця від 24.03.2025, відкрито виконавче провадження з виконання постанови №649, що видана 30.12.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 34000грн. 00коп.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За приписами частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову направлений на захист прав та інтересів позивача від негативних наслідків рішення суб`єкта владних повноважень, яке оспорюється позивачем.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Водночас, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином, аналізуючи викладені позивачем обставини, дослідивши наявні докази, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення, оскільки заявником доведено належними доказами, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 150-156 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа постанови № 649, виданої 30.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34000 грн. 00 коп. (виконавче провадження № 77592407).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Копію ухвали направити учасникам справи та до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручення у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 14.04.2025.

Суддя: С. М. Позарецька