Справа № 420/34213/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення його, старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 з військової служби а запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення мене, Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , з військової служби в запас на підставі Указу Президента України від 07.03.2024№ 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що строк його військової служби, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022р. № 2102-ІХ та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Проте, всупереч нормативним документам не ознайомлений з наказом про звільнення на підставі Указу Президента України від 07.03.2024 № 149/2024.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/34213/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

23.12.2024р. від позивача надійшла заява про зміну предмету позову в справі № 420/34213/24 (від 23.12.2024 р. за вхід. № ЕС/77041/24), з урахуванням якої позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення його, старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 з військової служби в запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини частини НОМЕР_1 щодо не розгляду ( ОСОБА_1 ) рапорту від 07.08.2024р. про звільнення Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 з військової служби в запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 07.08.2024 про звільнення позивача, Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 з військової служби в запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , з військової служби в запас на підставі Указу Президента України від 07.03.2024.

Згідно з частиною першою статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частинами другою та третьою статті 262 КАС України встановлено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Провадження у справі відкрито 11.11.2024р., тоді як заяву про зміну позовних вимог позивачем подано до суду 23.12.2024р., тобто з порушенням строку, встановленого ст. 262 КАС України, а отже суд доходить висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для прийняття її до розгляду.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 31.12.2024 р. за вхід. № ЕС/79558/24), зазначаючи, щоУказом Президента України від 07.03.2024 № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» постановлено: На виконання пункту 7-1 глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнити у квітні - травні 2024 року в запас зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, інших утворених відповідно до законів України військових формувань військовослужбовців строкової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінчився під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем пояснень та документів, він не є військовослужбовцем базової служби, а є офіцером запасу і тому не підпадає під дію Указу Президента України від 07.03.2024 № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби», звільненим бути не може, позовні вимоги також задоволені бути не можуть. Також, відповідач наголосив, що за увесь час служби у військовій частині позивач не звертався з жодним рапортом про своє звільнення до стройової частини, як це передбачено законом.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Старший лейтенант, начальник служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідно до ч 5 ст. 11 та ч. 7 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, яка діяла на час призову) призваний на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 місяців (наказ Міністерства оборони України від 25.11.2020 № 605). Строк військової служби закінчився під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Оскільки позивач є офіцером запасу, а прийнятий Указ Президента України від 07.03.2024р. № 149/2024.

Враховуючи зазначене та на підставі Указу Президента України від 07.03.2024р. № 149/2024 позивачем направлений рапорт від 07.08.2024 з проханням звільнити в запас та направити документи для взяття на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатково надіслано копію рапорту на адресу Військової частини НОМЕР_1 , однак жодної відповіді про його розгляд не отримав (докази направлення рапорту від 07.08.2024р. містяться в матеріалах справи)

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся з позовом до Одеського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. (далі - Закон).

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX), введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти до теперішнього часу.

Статтею 24 Закону унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абз. а ч. 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці строкової військової служби звільняються із служби у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби - у строки, визначені Указом Президента України.

Відповідно до Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» на виконання пункту 7-1 глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнити у квітні - травні 2024 року в запас зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, інших утворених відповідно до законів України військових формувань військовослужбовців строкової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінчився під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

При цьому, матеріали справи не містять належних, допустимих доказів на підтвердження того, що рапорт позивача від 07.08.2024р. про звільнення його з військової служби в запас, був розглянутий відповідачем. Більш того, з боку відповідача також не були надані жодні документи, які б підтверджували розгляд рапорту позивача Військовою частиною НОМЕР_1 . .

Водночас, суд наголошує, що у позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення його, старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 з військової служби а запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , з військової служби в запас на підставі Указу Президента України від 07.03.2024№ 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи наведене, та з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 07.08.2024р. про звільнення Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з військової служби в запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 07.08.2024 про звільнення Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з військової служби в запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 07.08.2024р. про звільнення Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з військової служби в запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 07.08.2024 про звільнення Старшого лейтенанта, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з військової служби в запас на підставі Указу Президента від 07.03.2024р. № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та п. 7-1 глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця строкової служби, строк військової служби якого, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчився під час дії воєнного стану, та військову службу було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 10.04.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю. В. у відпустці у період з 08.01.2025 р. по 24.01.2025 р., а також на лікарняному з 03.02.2025 р. по 21.02.2025 р., та з 26.02.2025 р. по 07.03.2025р., включно.

Суддя Ю. В. Харченко

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково

10.04.25.