Справа № 694/357/25
Суддя: Кравченко Т. М.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/357/25
провадження № 2-а/694/27/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Федорової І.В.,
представника позивача адвоката Трохименко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Трохименко Наталія Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
04.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постановуТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі. Стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 судові витрати на оплату судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13.01.2025 року старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 ст. лейтенантом ОСОБА_3 був складений протокол № 58 відносно ОСОБА_1 за порушення підпункту 1 пункту 1 (стаття не зазначена) Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме за неявку 24.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення своїх персональних даних. При цьому ОСОБА_1 оновив свої дані в установлений законом термін та в мобільному застосунку «Резерв+» відобразилася інформація про те, що: дані уточнено вчасно 21.11.2024; категорія обліку: «військовозобов`язаний», перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 та має відстрочку до 07.02.2025 року. Отже вимоги чинного законодавства позивачем порушено не було. Також, зі змісту протоколу не зрозуміло, якою повісткою було викликано позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 (номер повістки та дата), яким чином дана повістка була вручена (особисто, поштою чи іншими засобами). В протоколі не вказано, які саме статі законодавчих актів були порушені ОСОБА_1 . Позивач має на утриманні трьох дітей віком до 18 років, не має бажання нести військову службу, а тому не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та має право на відстрочку відповідно до п 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 07.02.2025 року. Не визнавши свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, позивач через представника направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 заперечення на протокол. Відповідь на заперечення на адресу позивача не надходила. Крім того, ОСОБА_1 у протоколі № 58 був ознайомлений про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться о 09 год. 00 хв. 25.01.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 кабінет № 1. Забезпечуючи своє право на захист, ОСОБА_1 прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 на вказаний час і дату зі своїм представником ОСОБА_4 . Коли він з представником очікували початку розгляду справи, до них вийшла старший офіцер адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 ст. лейтенант ОСОБА_3 та повідомила, що розгляду справи не буде у зв`язку із тим, що вже прийняте рішення про закриття
адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_3 повідомила, що постанову ОСОБА_1 може отримати 27.01.2025 року. Після отримання постанови 27.01.2025 року з її змісту позивачу стало відомо, що розгляд справи відбувся без присутності позивача та його представника. Постановою №58 ОСОБА_1 визнано винним та через щире каяття, як батька чотирьох дітей, вирішено звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідачем не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку, є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, в постанові № 58 невірно вказана кількість дітей, які перебувають на утриманні ОСОБА_1 , а саме чотири неповнолітніх дитини, замість трьох. Також постанова містить неправдиві відомості щодо присутності ОСОБА_1 під час розгляду справи, оскільки в ній зазначено про його щире каяття. Таким чином, уповноваженими особами відповідача допущені матеріальні та процесуальні порушення під час розгляду та складання постанови №58 від 25.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 07.02.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 18.02.2025 року було відкрите провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Зобов`язано відповідача надати суду оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1
24.02.2025 року відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Вказує на те, що ОСОБА_1 оновив свої дані через за стосунок Резерв+ лише 21.11.2024 року, тобто з порушенням встановленого терміну. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 рекомендованим листом через Укрпошту здійснював виклик позивача повісткою № 1051602 на 14 год. 00 хв. 24.11.2024 року, але позивач не з`явився, чим порушив норми статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Належним підтвердженням про виклик до РТЦК є проставлення в довідці Укрпошти про причини повернення відправлення відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з відтиском штемпеля Укрпошта позивач вважається таким, що належно оповіщений 15.11.2024 року про виклик до РТЦК. Оскільки позивач є багатодітним батьком та оформив відстрочку, то вчинене ним правопорушення можна вважати малозначним, а тому ОСОБА_1 було звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. За таких обставин постанова про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності є законною та прийнятою в межах повноважень.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Трохименко Н.О. підтримала позов та просила його задовольнити. Вказала на те, що постанова про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 є незаконною з підстав, викладених в позовній заяві, а тому підлягає скасуванню.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився. У відзиві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_6 в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Про день та час розгляду повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не подав.
Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно з даними тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та додатку Резерв+ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , має звання рядовий, спеціальність: водій, перевезення автомобільним транспортом. Пройшов медичний огляд 24.08.2022 року та постановою ВЛК визнаний придатним до військової служби. 21.11.2024 року уточнив свої дані.
Крім того, ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх дітей 2010, 2012 та 2014 року народження та має відстрочку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 07.02.2025 (а.с.17-22).
Також судом встановлено, що 08.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 було сформовано електронну повістку № 1051602 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 14 год. 00 хв. 24.11.2024 для уточнення даних. Вказана повістка в той же день була направлена на адресу ОСОБА_1 , вказану ним в додатку Резерв+ рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 15.11.2024 на довідці Укрпошти про причини повернення листа проставлено штамп з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
13.01.2025 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №58 про адміністративне правопорушення. Згідно з вказаним протоколом ОСОБА_1 був належним чином оповіщений 15.11.2024 року, згідно пункту 41 Постанови КМУ «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» від 16.05.2024 року № 560, про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 14 год. 00 хв. 24.11.2024 року для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними, Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Однак ОСОБА_1 24.11.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, чим порушив обов`язок, визначений підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543, а саме: громадяни повинні прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, направлення-для проходження медичного огляду.
В поясненні до протоколу ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення не визнав і пояснив, що не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки не отримував повістки.
Постановою № 58 від 25.01.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в зв`язку з тим, що 24.11.2024 року о 14 год. 00 хв. він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 по повістці, яка була повернута 15.11.2024 року Укрпоштою з довідкою «про причини повернення/досилання» та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними, Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Цим він порушив обов`язок, визначений підпунктом 1 пункту 1 статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543. В зв`язку зі щирим каяттям та наявністю чотирьох дітей ОСОБА_1 було звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових
відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма є бланкетною, тому для з`ясування суті вчиненого правопорушення необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам закону, суд встановив, що вона прийнята не на підставі, що визначена Законом України «Про мобілізаційну
підготовку та мобілізацію», а також не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Так, постановою № 58 від 25.01.2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушенні підпункту 1 пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Абзац 1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Виходячи зі змісту вказаної норми, ОСОБА_1 , у разі отримання повістки, мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_5 повісткою на 24.11.2024 для уточнення даних, однак в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити позивач. При цьому з`ясовано, що ОСОБА_1 згідно даних військово-облікового документа Резерв+ перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , пройшов медичний огляд ВЛК 24.08.2022 року, 21.11.2024 року уточнив свої дані та має відстрочку до 07.02.2025 року на підставі п. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Крім того, ОСОБА_1 в своїх поясненях до протоколу зазначив, що жодної повістки він не отримував, а доводи відповідача про те, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до РТЦК та не з`явився без поважних причин не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Оцінивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не допускав умисного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушення абзацу 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Крім того, згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 викликався до Звенигородського РТЦК з метою уточнення даних, відповідач мав змогу отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Вказані вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.
Крім того, оскаржувана постанова містить дані, що не відповідають дійсності, а саме про наявність у ОСОБА_1 чотирьох неповнолітніх дітей та його щире каяття під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУПаАП, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови
ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_2 від 25.01.2025 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КупАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.
Враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн., які просить стягнути позивач, то суд вважає за можливе стягнути ці витрати в розмірі 4500 грн., оскільки саме такий розмір витрат стосується розгляду справи судом. Інші витрати згідно наданого розрахунку стосувались надання правничої допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 № 58 від 25 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОЛУ НОМЕР_3 .

Суддя Т.М. Кравченко