Справа № 380/17094/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/17094/23 пров. № А/857/22399/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Кириленка Андрія Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити збільшену додаткову грошову винагороду (суддя суду І інстанції: Москаль Р.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 30.07.2024р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

24.07.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Кириленко А.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн., в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 28.10.2022р. по 10.01.2023р., з урахуванням фактично виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн., в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 28.10.2022р. по 10.01.2023р., з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.1-8).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.33 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ), що полягає в ухиленні від нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії за грудень 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за 22 доби грудня 2022 року; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.62-72

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ), який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.74-89).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що на виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та п.2-1 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метою врегулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям ДПС України додаткової винагороди під час дії воєнного стану Адміністрацією ДПС України було видано наказ № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168».

Зазначеним наказом визначено як порядок, так і умови виплати додаткової винагороди (в тому числі визначено перелік документів, якими підтверджується безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони).

Обов`язок оформлення документів, які слугують підставою для нарахування і виплати коштів, покладено на начальників органів Держприкордонслужби (командирів військових частин), який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, що підтверджується довідкою, за формою, наведеною у додатках до наказу № 628/0/81-22-АГ.

Командир військової частини (на грошовому забезпеченні якого перебуває військовослужбовець) нараховує кошти і видає наказ про виплату підвищеної додаткової винагороди відрядженому військовослужбовцю за дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи заходах за відповідний період, на підставі та в порядку, визначеному наказом № 628/0/81-22-АГ, тобто за підтверджуючими документами які надаються командиром, до якого відряджений військовослужбовець.

У розглядуваному випадку підвищена додаткова винагорода за спірний період перебування позивача у відряджені нараховувалась та виплачувалась відповідачем відповідно до отриманих від НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3 ) даних, зокрема за формою, наведеною у додатку 2 до наказу № 628/0/81-22-АГ.

Таким чином, відповідно до отриманих даних позивачеві за спірний період винагорода у розмірі 30000 грн. була нарахована та виплачена в повному обсязі, додаткова винагорода збільшена до 100000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів (нарахована та виплачена позивачеві за грудень 2022 року в січні 2023 року в розмірі 20322 грн. 58 коп., за січень 2023 року у лютому 2023 року в розмірі 11290 грн. 32 коп.).

У спірний період позивач перебував у відпустці з 14.01.2023р. до 24.01.2023р., а отже не виконував обов`язки військової служби та відповідно до пп.5 п.11 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» не набув права на виплату додаткової винагороди за дні перебування у відпустці.

Представник позивача адвокат Кириленко А.В. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.115-122).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у складі НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України (Військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 174-ОС від 28.04.2022р. «Про особовий склад» зараховано на військову службу по мобілізації до списків особового складу загону та на всі види забезпечення у розпорядження начальника загону сержанта запасу ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 28.04.2022р. (а.с.22).

Згідно наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 317-ВВ від 30.09.2022р. «Про особовий склад» сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника 1 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип Б), направлено у службове відрядження з ділянки НОМЕР_5 прикордонного загону у підпорядкування НОМЕР_6 прикордонного загону, для виконання бойових (спеціальних) завдань в межах зони (району) відповідальності угрупування, з 30.09.2022р. (а.с.21).

Відповідно до бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » № БР2047дск. від 28.10.2022р. ОСОБА_1 було передислоковано на ділянку НОМЕР_2 прикордонного загону, де з 28.10.2022р. по 10.01.2023р. позивач перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, що підтверджується листом НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України № 23-3276 від 25.04.23р. та витягами з наказів начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 445-ОС від 28.10 2022р., № 14-ОС від 10.01.2023р. (а.с.26-27, 30 і на звороті).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1673 від 16.06.2023р. ОСОБА_1 у період з 01.10.2022р. по 12.01.2023р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій обл. (зворот а.с.23).

Відповідно до витягу з довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року у складі Військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 на підставі бойового розпорядження ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » № БР-2047гриф від 28.10.2022р., бойового розпорядження ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » № БР-1624гриф від 30.09.2022р., БР 11 ПРИКЗ № 1063/1гриф-22-вн від 28.10.2022р., наказ 11 ПРИКЗ № 445-ос від 28.10.2022р., журналу бойових дій № 153 гриф, рапорту Р.19 та Р.20 від 03.01.2023р.:

щоденно у період з 01.12.2022р. по 31.12.2022р. приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, передбачених п.1 наказу Адміністрації ДПС України № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р., у період здійснення зазначених заходів у грудні 2022 року;

03.12.2022р., 04.12.2022р., 06.12.2022р., 13.12.2022р., 17.12.2022р., 22.12.2022р., 23.12.2022р., 25.12.2022р., 31.12.2022р. брав безпосередню участь у бойових діях або заходах, передбачених п.2 наказу Адміністрації ДПС України № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р., за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником (зворот а.с.28).

Відповідно до витягу з довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за січень 2023 року у складі військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 на підставі бойового розпорядження ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » № БР-2047гриф від 28.10.2022р., бойового розпорядження ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » № БР-1624гриф від 30.09.2022р., БР 11 ПРИКЗ № 1063/1гриф-22-вн від 28.10.2022р., наказу НОМЕР_2 ПРИКЗ № 445-ос від 28.10.2022, журналу бойових дій № 165 гриф, рапорту Р.390 від 12.01.2023р.:

щоденно у період з 01.01.2023р. по 11.01.2023р. приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, передбачених п.1 наказу Адміністрації ДПС України № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р., у період здійснення зазначених заходів у січні 2023 року;

02.01.2023р., 03.01.2023р., 06.01.2023р., 07.01.2023р., 09.01.2023р. брав безпосередню участь у бойових діях або заходах, передбачених п.2 наказу Адміністрації ДПС України № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р., за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником (зворот а.с.28).

Згідно відомостей із витягу з журналу службово-бойових дій зведеного загону « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (тип С) НОМЕР_4 прикордонного загону відносно ОСОБА_1 № 2/10-1 дск від 26.09.2022р. зведений загін « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (тип С) виконував бойові (спеціальні) завдання в межах АДРЕСА_1 з 26.09.2022р. року по 11.01.2023р. (а.с.60).

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 18-ВВ від 14.01.2023р. ОСОБА_1 надана відпустку за сімейними обставинами та іншими поважними причинами (зі збереженням грошового забезпечення) тривалістю 10 календарних днів, з 14.01.2023р. (а.с.52).

Згідно довідки-розрахунку додаткової винагороди за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року ( ОСОБА_1 у листопаді 2022 року нараховано додаткову винагороду за жовтень 2022 року в розмірі 100000 грн. (30000 грн + 70000 грн), у грудні 2022 року за листопад 2022 року в розмірі 100000 грн. (30000 грн + 70000 грн), у січні 2023 року за грудень 2022 року в розмірі 50322 грн. 58 коп. (20322 грн. 58 коп. + 30000 грн (виплата проведена у грудні 2022 року)), у лютому 2023 року за січень 2023 року в розмірі 31612 грн. 90 коп. (20322 грн. 58 коп. + 11290 грн. 32 коп.) (а.с.46 і на звороті).

Не погоджуючись із неповною виплатою ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за час безпосередньої участі у бойових діях у період з 28.10.2022р. по 10.01.2023р., представник позивача звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що наказом № 628-АГ встановлені додаткові, не передбачені постановою № 168, підстави для виплати збільшеної до 100000 грн щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах), - за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Оскільки зазначений наказ № 628-АГ в частині визначення додаткових умов для виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі суперечить постанові КМ України № 168 акту вищої юридичної сили, на виконання якого він прийнятий, то такий не застосовується до спірних правовідносин в частині, яка визначає додатковою обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди в підвищеному розмірі наявності факту вогневого ураження військовослужбовця або його безпосереднього зіткнення з противником.

Водночас позивач проходив військову службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні ДПС України (Військова частина НОМЕР_1 ) та за період з 01.12.2022р. по 31.12.2022р. та з 01.01.2023р. по 11.01.2023р. щоденно залучався до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується витягами із довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року та січень 2023 року у складі військової частини НОМЕР_3 , а також довідкою № 12/1673 від 16.06.2023р., згідно якої ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій обл. з 01.10.2022р. по 12.01.2023р.

Враховуючи встановлені на підставі довідок про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових заходах за грудень 2022 року та січень 2023 року в складі Військової частини НОМЕР_3 обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнний (бойових) дій (проведення заходів), позивач набув право на отримання щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100000 грн.

Разом з тим, відповідач виплатив ОСОБА_1 збільшену додаткову винагороду за 9 днів грудня 2022 року у сумі 20322 грн. 58 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком додаткової винагороди за період із жовтня 2022 року по січень 2023 року та особистою карткою грошового забезпечення за 2022 рік (додаткова винагорода нараховується в поточному місяці за попередній).

Таким чином, позивачу слід доплатити збільшену додаткову винагороду за 22 доби проходження служби в грудні 2022 року.

Водночас відповідач виплатив ОСОБА_1 збільшену додаткову винагороду за 5 днів січня 2023 року у сумі 11290 грн. 32 коп. за безпосередню участь позивача у бойових діях за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

При цьому відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди за весь спірний період (01.01.2023р. по 11.01.2023р.), оскільки ОСОБА_1 здійснював заходи з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії в січні 2023 року на території, що не належить до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, що є основною умовою для виплати збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди.

Водночас, оскільки ОСОБА_1 перебував у відпустці тривалістю 10 календарних днів, з 14.01.2023р., із збереженням грошового забезпечення, то відповідно до положень телеграми Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022р. та постанови № 168, за цей період позивачу повинна бути нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Спір в розглядуваній частині виник у зв`язку із неповною виплатою додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за час безпосередньої участі позивача в бойових діях у період з 28.10.2022р. по 10.01.2023р.

При цьому, доводи позовної заяви зводяться до неправильного застосування відповідачем наказу № 628/0/81-22-АГ. Сам факт участі позивача в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій обл., є достатньою підставою для нарахування і виплати додаткової грошової винагороди в розмірі 100000 грн. за спірний період.

За змістом ч.1 ст.6, ч.1 ст.14 Закону України № 661-IV від 03.04.2003р. «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Згідно зі ст,16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині 2 ст.9 вказаного Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 1 і 2 ч.4 ст.9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України № 64 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» КМ України прийняв постанову № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р. в абзаці першому пункту 1 постанови № 168 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

В решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з 01.12.2022р. по 31.12.2022р., з 01.01.2023р. по 11.01.2023р.) не змінювався.

При цьому, в постанові від 06.04.2023р. у зразковій справі № 260/3564/22, яка набрала законної сили, Верховний Суд дійшов висновку, що зміст внесених постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р. змін до постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Таким чином, встановлена постановою КМ України № 168 додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Водночас реалізація зазначених приписів постанови КМ України № 168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України № 558 від 25.06.2018р., не врегульовувала цих питань.

Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою КМ України № 168, вказано і в пункті 21 цієї постанови, доповненому згідно з постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р.

Оскільки одночасно з прийняттям постанови КМ України № 168 не було визначено порядку й умов виплати передбаченої нею додаткової винагороди, 17.04.2022р. Адміністрація Державної прикордонної служби України надіслала органам Держприкордонслужби лист № 21-1215-2022 «Щодо однакового трактування положень» за підписом Голови Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 , в якому з метою упорядкування обліку особового складу, який має право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн., були визначені бойові завдання в районах ведення бойових дій, за умови виконання яких військовослужбовцям мала виплачуватися вказана додаткова винагорода.

30.07.2022р. Адміністрація Держприкордонслужби, посилаючись на п.21 постанови № 168, видала наказ № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», який був уведений в дію з 01.08.2022р.

Пункт 2 цього наказу визначав вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови КМ України № 168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн. пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зокрема, підпунктом 7 п.2 цього наказу до таких заходів віднесено виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу (контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави.

У пункті 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з п.5 наказу № 392-/0/81-22-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).

У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).

З 01.12.2022р. був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168».

Цей наказ дещо змінив перелік бойових дій і заходів, передбачених п.1 постанови КМ України № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Так, згідно з п.3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

Керуючись ч.3 ст.117 Конституції України, Указом Президента України № 493 від 03.10.1992р. «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» і Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затв. постановою КМ України № 731 від 28.12.1992р., подібні накази центрального органу виконавчої влади підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України, оскільки містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб і встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації.

Разом з тим, при вирішенні питання про наслідки порушення зазначених вимог слід врахувати обставин фактичного виконання протягом 2022 року, в тому числі й у спірний період, органами Держприкордонслужби наказів Адміністрації Держприкордонслужби № 392-/0/81-22-АГ від 30.07.2022р. і № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р., зокрема, в частині визначення бойових дій та заходів, передбачених п.1 постанови КМ України № 168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.

У спірний період виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації постанови КМ України № 168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану, адже наказ Міністерства внутрішніх справ України № 36 від 26.01.2023р. «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2023р. за № 196/39252) набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовувався з 01.02.2023р., тобто не підлягав ретроспективному застосуванню до спірних правовідносин.

У свою чергу, Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України № 188 від 18.03.2016р., була прийнята на виконання постанови КМ України № 18 від 20.01.2016р. «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», що передбачала виплату військовослужбовцям винагороди в порядку і розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів, за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду.

Отже, Інструкція № 188 визначала порядок та розміри виплати конкретно тієї винагороди, яка була встановлена постановою КМ України № 18 від 20.01.2016р., тому є помилковим застосування її положень при визначенні порядку та умов виплати додаткової винагороди, встановленої на період дії воєнного стану постановою КМ України № 168, яка власне також не передбачала можливості такого застосування.

Крім того, документування (фіксація) у спірний період органами Держприкордонслужби безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях і заходах та фактична виплата їм додаткової винагороди до 100000 гривень відповідно до приписів наказів Адміністрації Держприкордонслужби № 392-/0/81-22-АГ від 30.07.2022р. і № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. унеможливлює застосування іншого механізму реалізації постанови КМ України №168 до правовідносин, що вже відбулися.

За відсутності цих відомчих нормативно-правових актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.

Таким чином, застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою КМ України № 168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби № 392-/0/81-22-АГ від 30.07.2022р. і № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р.

Колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 21.12.2023р. у справі № 200/193/23 сформував висновок щодо питання застосування наказів Адміністрації Держприкордонслужби № 392-/0/81-22-АГ від 30.12.2022р., № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022р. та Інструкції МВС № 188 від 18.03.2016р. у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою КМ України №168.

При вирішенні спору про наявність у військовослужбовця права на додаткову винагороду у відповідному розмірі, що передбачена постановою КМ України № 168, суд у межах цієї справи досліджує ті докази й з`ясовує ті обставини й факти, з якими згадані вище норми законодавства пов`язують настання певних юридичних наслідків.

За обставинами цієї справи, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України (Військова частина НОМЕР_1 ) та у період із 01.12.2022р. по 31.12.2022р. та з 01.01.2023р. по 11.01.2023р. щоденно залучався до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується витягами із довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року та січень 2023 року у складі Військової частини НОМЕР_3 , а також довідкою № 12/1673 від 16.06.2023р., згідно якої ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій обл. з 01.10.2022р. по 12.01.2023р.

Відповідно до довідки-розрахунку додаткової винагороди за період із жовтня 2022 року по січень 2023 року ОСОБА_1 у листопаді 2022 року нараховано додаткову винагороду за жовтень 2022 року в розмірі 100000 грн. (30000 грн. + 70000 грн.), у грудні 2022 року за листопад 2022 року в розмірі 100000 грн. (30000 грн. + 70000 грн.).

Вказані обставини також підтверджуються особистими картками грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 та 2023 роки.

При цьому за період із жовтня по листопад 2022 року нарахував та виплатив додаткову грошову винагороду ОСОБА_1 у повному обсязі (по 100000 грн. за кожен місяць).

Водночас відповідно до відомостей довідки-розрахунку додаткової винагороди за період із грудня 2022 року по січень 2023 року позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода, збільшена на 70000 грн. (до 100000 грн.) пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (за 9 днів грудня 2022 року у сумі 20322 грн. 58 коп. та за 5 днів січня 2023 року у сумі 11290 грн. 32 коп.); за решту днів грудня 2022 року та січня 2023 року збільшена на 70000 грн. додаткова винагорода позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

Спірним у цій справі є тлумачення поняття «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (у бойових діях або заходах) та належності/достатності доказів на підтвердження за період грудень 2022 року січень 2023 року.

З аналізу норми п.1 постанови № 168 (в редакції від 18.10.202р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) випливає, що для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на період дії воєнного стану він має відповідати одній із таких умов:

1) безпосередня участь у бойових діях;

2) здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

У свою чергу, наказ № 628-АГ, прийнятий Адміністрацією Державної прикордонної служби України «на виконання Постанови № 168» встановив додаткові (не передбачені п.1 постанови № 168) умови виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, а саме - за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Отже, підзаконний нормативний акт Держприкордонслужби нижчої юридичної сили фактично звузив підстави для виплати військовослужбовцям, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., оскільки запроваджені ним нові умови суперечить положенням постанови КМ України № 168, а також розпорядженню Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022р. про роз`яснення постанови № 168.

Оскільки зазначений наказ № 628-АГ в цій частині (визначення додаткових умов для виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі) суперечить постанові КМ України №168 акту вищої юридичної сили, на виконання якого він прийнятий, то суд на підставі ст.7 КАС України не застосовує його до спірний правовідносин в частині, яка визначає додатковою обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди в підвищеному розмірі наявності факту вогневого ураження військовослужбовця або його безпосереднього зіткнення з противником.

Встановлено, що ОСОБА_1 щоденно у період з 01.12.2022р. по 31.12.2022р. та з 01.01.2023р. по 11.01.2023р. брав участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується витягами із довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року та січень 2023 року в складі Військової частини НОМЕР_3 .

При цьому, апеляційний суд враховує, що обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, які здійснювали заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії є здійснення таких заходів в районах проведення бойових дій.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затв. Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022р. та зареєстр. в Міністерстві юстиції України за № 1668/39004 23.12.2022р. (зі змінами), територіальні громади Донецької та Луганської обл. є територіальними громадами, які віднесені до територій, на яких ведуться (велись) бойові дії (територій можливих бойових дій).

Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 1 від 02.01.2023р. «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» Донецька обл. у період з 01.12.2022р. по 31.12.2022р. входить до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 відповідно до витягу з журналу службово-бойових дій зведеного загону « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (тип С) НОМЕР_4 прикордонного загону здійснював заходи з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Донецької обл., а наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 1 від 02.01.2023р. «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» у період з 01.12.2022р. по 31.12.2022р. визначено районами ведення воєнних (бойових) дій всю територію Донецької обл., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань, а саме за 31 добу грудня 2022 року.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідач виплатив ОСОБА_1 збільшену додаткову винагороду за 9 днів грудня 2022 року у сумі 20322 грн. 58 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком додаткової винагороди за період із жовтня 2022 року по січень 2023 року та особистою карткою грошового забезпечення за 2022 рік (додаткова винагорода нараховується в поточному місяці за попередній).

Таким чином, позивачу слід доплатити збільшену додаткову винагороду за 22 доби проходження служби в грудні 2022 року.

Щодо нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 30000 грн. за січень 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із відомостями, зазначеними у довідці-розрахунку додаткової винагороди за період із жовтня 2022 року по січень 2023 року та особистій картки грошового забезпечення за 2023 рік, ОСОБА_1 за січень 2023 року нарахована додаткова винагорода (до 30000 грн.) за 21 день у розмірі 20322,58 грн.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 18-ВВ від 14.01.2023р. ОСОБА_1 надана відпустку за сімейними обставинами та іншими поважними причинами (зі збереженням грошового забезпечення) тривалістю 10 календарних днів, з 14.01.2023р.

Відповідач фактично не здійснив виплати позивачу додатково винагороди за 10 днів перебування позивача у відпустці за сімейними обставинами (зі збереженням грошового забезпечення) покликаючись на те, що додаткова винагорода не виплачується військовослужбовцям, які перебувають у відпустці, крім відпусток за сімейними обставинами або з інших поважних причин, що вперше надаються військовослужбовцям, звільненим після позбавлення особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади російської федерації (перебування в полоні) за весь період перебування у відпустці.

Водночас апеляційний суд враховує, що відповідно до положень телеграми Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022р., прийнятою з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включаються лише ті військовослужбовці, які перебували у відпустках, за якими відповідно до законодавства України не передбачено збереження грошового забезпечення.

Тобто, підзаконний нормативний акт Держприкордонслужби (наказ № 628/0/81-22-АГ) нижчої юридичної сили фактично звузив підстави для виплати військовослужбовцям, які перебувають у відпустці, додаткової винагороди у розмірі 30000 грн., оскільки запроваджені ним нові умови суперечить розпорядженню Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022р. про роз`яснення постанови № 168, яке передбачає відсутність підстав для виплати додаткової винагороди лише тим військовослужбовцям, які перебувають у відпустках без збереження грошового забезпечення.

Оскільки зазначений наказ № 628-АГ в цій частині суперечить акту вищої юридичної сили, то суд на підставі ст.7 КАС України не застосовує його до спірних правовідносин.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 перебував у відпустці тривалістю 10 календарних днів, з 14.01.2023р., із збереженням грошового забезпечення, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до положень телеграми Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022р. та постанови № 168, за цей період позивачу повинна бути нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000 грн.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача частково задоволені у визначений спосіб.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2024р. в адміністративній справі № 380/17094/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 11.04.2025р.