Справа № 420/28680/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/28680/23

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Єщенка О. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі за позовом державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мінюст), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 23.03.2023 року №1084/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 ».

Як пояснює ОСОБА_1 на підставі наказу Мінюсту від 03.03.2023 №606/7 була проведена камеральна перевірка щодо вчинення ним реєстраційних дій за заявами зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№49882847, 49882855, 49882855

За результатами вказаної перевірки був прийнятий спірний наказ, за яким, йому як державному реєстратору, анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи протиправність вказаного наказу, ОСОБА_1 вказує такі підстави.

Перша підстава, це безпідставне твердження Мінюсту про проведення державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, які перебувають в постійному користуванні державного підприємства.

Аргументуючи вказану підставу позивач указує про відсутність в його діях порушень пункту 13 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127), який забороняє реєстрацію відповідних речових прав у випадку наявності раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, ніж заява, що ним розглядається. Так, як пояснює позивач підчас розгляду заяв за № 49882847, 49882855, 49882855 не було встановлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявність раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, ніж заяви, що ним розглядалися.

Понад те, як заявляє позивач у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про Державний акт серії І-ОД №004275 від 12.03.2000, виданий Державному закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Приморський» Міністерства охорони здоров`я України на підставі рішення Приморської сільської ради від 22.08.2000 №343-ХХІІ

До того ж, за твердженням ОСОБА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про наявність у даної установи права постійного користування або іншого речового права на земельні ділянки, на які він провів державну реєстрацію права комунальної власності за заявами за №49882847, 49882855, 49882855.

Друга підстава, це незгода з висновком Мінюсту про неправомірність проведення державної реєстрації права за суб`єктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах.

Покликаючись на частину 2 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі- Закон №1952-IV), ОСОБА_1 наголошує, що це правило не поширюється на державних реєстраторів, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, щодо державної реєстрації прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень.

При цьому, зауважує, що є державним реєстратором відділу «Центру надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який являється виконавчим органом Сергіївської селищної ради.

Третя підстава, на думку позивача, це порушення його права подавати під час проведення камеральної перевірки свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки.

Обґрунтовуючи дану підставу ОСОБА_1 вказує, що у період проведення Мінюстом камеральної перевірки, а саме з 03.03.2023 по 23.03.2023, він проходив військову службу за призовом під час мобілізації, а з копією наказу від 03.03.2023 № 606/7

про проведення щодо нього камеральної перевірки ознайомився лише 24.04.2023, тобто після його звільнення з військової служби у запас та вже після проведення камеральної перевірки та прийняття оскаржуваного наказу.

На переконання позивача, такими діями суб`єкта владних повноважень був порушений критерій обґрунтованості прийняття рішення, відповідно до якого, останній, мав врахувати всі обставини, які мали значення для прийняття оскаржуваного наказу.

Четверта підстава, це відсутність в Мінюсту правових підстав для проведення камеральної перевірки, встановлених Порядком здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 (далі - Порядок №990).

Як стверджує позивач, підставою для проведення стосовно нього камеральної перевірки став, направлений на адресу Мінюсту,лист Головного слідчого управління Національної поліції України від 20.01.2023 № 5210/24/2/2-2023. Водночас, на його переконання, наведений документ не входить до переліку підстав для проведення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації, а відтак посилання відповідача на підпункт 4 пункту 4 (перевірка відомостей, отриманих Мінюстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації) Порядку №990 є безпідставними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року, ухваленого в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ Мінюсту від 23.03.2023 №606/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 ».

Також, суд стягнув з Мінюсту, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1 073грн.

21.11.2024 Одеський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу про виправлення описки, допущеної в резолютивній частині рішення від 03.10.2024 у справі №420/28680/23.

Суд зазначив, вважати вірним абзац другий резолютивної частини рішення від 03.10.2024 у справі №420/28680/23 в наступній редакції:

«Визнати протиправним та скасувати наказ Мінюсту від 23.03.2023 №1084/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Єрошенка О.Б.».

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів установила таке.

По перше, суд першої інстанції поважав помилковими доводи позивача про відсутність у Мінюсту правових підстав для проведення камеральної перевірки.

На думку суду, отримання від Головного слідчого управління Національної поліції України запиту, в якому містилась інформація про порушення, державним реєстратором, законодавства під час проведення реєстрації права власності на земельні ділянки, може бути підставою для призначення та проведення камеральної перевірки щодо реєстраційних дій по заявам зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№49882847, 49821565, 49882855.

Суд виснував, що Мінюст провів камеральну перевірку в межах наданих йому повноважень, відповідно до підпункту 4 пункту 4 (перевірка відомостей, отриманих Мінюстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації) Порядку №990.

Дослідивши доводи позивача про те, що незаконність проведенні камеральної перевірки підтверджують правові висновки, викладені в постанові Верховного суду від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, суд зазначив, що вони не є релевантними до спірних правовідносин.

По друге, суд першої інстанції аналізуючи доводи позивача про безпідставність доводів Мінюсту, що ним проведена державна реєстрація права комунальної власності на земельні ділянки, які перебували у постійному користування державного підприємства установив, що позивач не спростовує обставин, що на момент вчинення ним реєстраційних дій, він, на підставі даних Державного земельного кадастру, встановив реєстрацію, за державним підприємством «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «ПРИМОРСЬКИЙ» Міністерства охорони здоров`я України права постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328.

Дане право було зареєстровано на підставі рішення Приморської сільської ради від 22.08.2000 № 343- XXII, що посвідчується державним актом серії 1-ОД№ 004275 від 12.03.2000.

За таких фактичних обставин, суд першої інстанції погодився з доводами Мінюсту про порушення ОСОБА_1 пункту 5 частини 1 статті 24 Закон №1952-IV, який встановлює, що підставою для відмови у державній реєстрації прав є наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Суд указав, що наявність розбіжностей відомостей, що містилися в Державному реєстрі речових прав та обтяжень та в Державному земельному кадастрі, зобов`язували позивача встановити їх причину, але це було проігноровано ОСОБА_1 .

По третє, суд першої інстанції погодився з доводами позивача про відсутність в його діях порушень частини 2 статті 10 Закону №1952-IV, яка забороняє державному реєстратору приймати рішення про державну реєстрацію прав у разі, якщо речове право на нерухоме майно, обтяження такого права набувається, змінюється або припиняється за суб`єктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є.

Суд підтримав позицію позивача, що на нього розповсюджується абзац 2 частини 2 статті 10 Закону №1952-IV, який дозволяє державним реєстраторам, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами, зокрема селищних рад проводити державну реєстрацію прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень.

Проаналізувавши Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), Положення про відділ «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (додаток №1 до рішення №41 від 28.12.2020), суд дійшов висновку, що відділ є виконавчим органом, що утворений для здійснення матеріально-технічного та організаційного забезпечення надання адміністративних послуг та є підзвітним і підконтрольний селищній раді.

За таких обставин, на думку суду, висновки відповідача про те, що державний реєстратор Єрошенко О.Б. є неналежним суб`єктом реєстрації права комунальної власності за Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області є безпідставними та необґрунтованими.

По - четверте, переходячи до дослідження доводів позивача про порушення його права взяти участь у проведенні камеральної перевірки, суд першої інстанції установив, що в період призначення камеральної перевірки та її проведення ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, а трудові відносини між ним та Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області були призупинені.

Ураховуючи дані обставини, а також правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29.03.2023 у справі № 580/3884/19, суд відзначив, що неповідомлення державного реєстратора про проведення стосовно нього камеральної перевірки, що позбавило, останнього, права приймати участь у процесі прийняття спірного наказу шляхом надання пояснень щодо виявлених порушень не є формальним порушенням.

На переконання суду, позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у проведенні перевірки, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури проведення перевірки, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Суд відкинув посилання відповідача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2020 у справі № 826/2470/17, згідно якого саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності; порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, Мінюст, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Зазначаючи про грубе порушення судом першої інстанції норм процесуального права, представниця Мінюсту указує, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та в порушенні принципу диспозитивної самостійно обрав предмет позову.

Пояснюючи вказані обставини, представниця вказує, що предметом позову ОСОБА_1 було визнання протиправним та скасування наказу Мінюсту від 23.03.2023 №1048/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Натомість, за її твердженням, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення указав про визнання протиправним та скасування наказу Мінюсту від 23.03.2023 №606/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 .

Зазначаючи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, скаржниця вказує про дотримання Мінюстом, установленої процедуру проведення камеральної перевірки, оскільки нормою пункту 12 Порядку № 990 чітко передбачено, що примірник відповідного рішення про проведення камеральної перевірки надсилається саме суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор.

Окрім того, вона наголошує, шо на дату направлення копії наказу від 03.03.2023 №606/7 про проведення камеральної перевірки, жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації та був увільнений від роботи, до Мінюсту не надходило.

На її думку, той факт, що Сергїївська селищна рада, з якою позивач перебуває у трудових відносинах, не повідомила, останнього, про проведення камеральної перевірки, не заслуговує на увагу, адже Порядком № 990 не передбачено обов`язок Мінюстуконтролювати суб`єкта державної реєстрації щодо ознайомлення державного реєстратора з відповідними документами.

Далі, представниця Мінюсту, вказує про безпідставність застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 29.03.2023 у справі № 580/3884/19, адже ці висновки не є релевантними та стосуються інших обставин справи.

На її думку, у справі, яка розглядалася судом касаційної інстанції державний реєстратор був звільнений з посади, водночас, позивач був увільнений від роботи на час проходження військової служби, що не є тотожним.

Присутній, в апеляційній скарзі, також довід Мінюсту про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що державний реєстратор ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з виконавчим органом Сергіївської селищної ради, а не безпосередньо із самою радою.

Підставою для такого твердження скаржниця зазначила частину 5 статті 16 Закону №280/97-ВР, якою встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

У відзиві на апеляцію ОСОБА_1 наголошує на необґрунтованість її доводів та вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

На його думку, основні доводи апелянта ґрунтуються на підставі описки, допущеної судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного рішення, щодо номера наказу Міністерства юстиції України та його назви.

При цьому, позивач заявляє про подання до суду першої інстанції заяви про виправлення даної описки.

У відповіді на заперечення Мінюсту на його відзив на апеляцію ОСОБА_1 вказує про прийняття судом першої інстанції ухвали від 21.11.2024 про виправлення описки, допущеною в резолютивній частині рішення від 03.10.2024 у справі №420/28680/23.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 займає посаду державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з 13.01.2021 року .

Старшим слідчим Головного слідчого управління НП України 20.01.2023 вих.№5210/24/2/2-2023 по кримінальному провадженні №0000303 від 17.02.2022 за фактами зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги та несанкціонованих дій з інформацією, яка обробляється в електронно-обчислювальних автоматизованих системах, вчинені особою яка має доступ до неї за попередньої змовою групою осіб в порядку частини 2 статті 93, статті 40 Кримінального процесуального кодексу направлений запит до Мінюсту про внесення ОСОБА_1 без законних на те підстав змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо форми власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0328, :01:001:0327, :01:001:0326. За таких обставин, слідчий просив провести камеральну перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій по вказаним об`єктам нерухомості(а.с.205-207).

На підставі вищевказаного запиту Мінюст видало наказ від 03.03.2023 № 606/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 ».

06.03.2023 супровідним листом №26678/24492-16-23/19.1.1 на електронну адресу

Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області було направлено копію наказу від 03.03.2023 № 606/7 про проведення камеральної перевірки ОСОБА_1 та роз`яснено право подати пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки.

Комісією Мінюсту проведено камеральну перевірку державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород- Дністровського району Одеської області Єрошенка Олександра Борисовича щодо реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №49882847, 49821565, 49882855.

23.03.2023 Комісія склала акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Єрошенка О.Б..

В цьому документі зазначено, що за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 15.12.2021 №49882847 (далі - Заява), поданої ОСОБА_2 , в інтересах територіальної громади Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, державним реєстратором Єрошенком О.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.12.2021 № 62357667.

На підставі цього рішення, в Державному реєстрі прав відкрито розділ №040 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328 та проведено державну реєстрацію права власності за Заявником (номер запису 45724635).

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав, державним реєстратором Єрошенком О.Б. отримано інформацію з Державного земельного кадастру від 15.12.2021 №52863111 про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0328 та встановлено, що на вказану земельну ділянку зареєстровано право постійного користування за державним підприємством «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Приморський» Міністерства охорони здоров`я України, що посвідчується державним актом серії 1-ОД №004275 від 12.03.2000р.

Аналогічні порушення встановлені при розгляді ОСОБА_1 заяв №49821565 та №49882855, тобто земельні ділянки, що знаходися у постійному користуванні державного підприємства «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Приморський» Міністерства охорони здоров`я України були зареєстровані на праві власності за Сергіївською селищною радою.

На підстав виявлених порушень, Мінюст прийняв наказ від 23.03.2023 № 1084/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 ».

Відповідно до пункту 1 вказаного наказу державному реєстратору Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Розпорядженням Сергіївського селищного голови № 22-к від 30.03.2022 «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації» увільнено ОСОБА_1 , державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг», від роботи з 26.03. 2022 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби.

ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника командира з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 та був звільнений з військової служби 01.04.2023.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилалися в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, колегія суддів установила, що в діях державного реєстратора ОСОБА_1 відсутнє порушення частини 2 статті 10 Закону №1952-IV, оскільки він перебуває у трудових відносинах з виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, а відтак в силу положень абзацу 2 даної норми мав повноваження

Друге питання, це доводи суду першої інстанції про істотне порушення Мінюстом процедури проведення камеральної перевірки стосовно державного реєстратора ОСОБА_1 , що надає підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу.

Істотні порушення, на думку суду, є неповідомлення ОСОБА_1 про проведення камеральної перевірки, позбавлення права подавати пояснення, інформацію, що стосується предмета перевірки.

Переходячи до дослідження першого питання колегія суддів установила таке.

Як мовилося вище, суд першої інстанції не погодився з доводами Мінюсту, що представник Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області подав документи про реєстрацію права власності на нерухоме майно до неналежного суб`єкта державної реєстрації, адже поважав, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з виконавчим органом селищної ради.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав у разі, якщо речове право на нерухоме майно, обтяження такого права набувається, змінюється або припиняється за суб`єктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація проводиться іншим державним реєстратором.

Дія абзацу першого цієї частини щодо перебування у трудових відносинах не поширюється на державних реєстраторів, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями щодо державної реєстрації прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Частиною другою цієї статті унормовано, що виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Положеннями статті 1 Закону №280/97-ВР визначено, що виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

За приписами частин 1 та 3 статті 12 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Повноваження сільського, селищного, міського голови визначено положеннями статті 42 Закону №280/97-ВР, до яких віднесено, зокрема, підписання сільським, селищним, міським головою рішення ради та її виконавчого комітету, здійснення ним керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету, а також видання розпоряджень у межах своїх повноважень.

Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради (частина 5 статті 51 Закону №280/97-ВР).

За аналізом частин 1,2 та 4 статті 54 Закону №280/97-ВР випливає, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Як свідчать матеріали даної справи Сергіївська селищна рада 28.12.2020 ухвалила рішення №41, зокрема, «Про створення відділу «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про затвердження Положення про відділ «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області..

У пункті першого даного рішення вказано, що Відділ створюється як виконавчий орган Сергіївської селищної ради, аналогічні відомості викладені в Положенні про відділ «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради, де в пункті 1.1 зазначено, що Відділ є виконавчим органом, що утворений для здійснення матеріально технічного та організаційного забезпечення.

За розпорядженням селищного голови Сергіївської селищної ради від 13.01.2021 №20-К ОСОБА_1 начальник відділу державної реєстрації переведений на посаду державного реєстратора з посадовим окладом, згідно штатного розписом.

Отже, правовий аналіз вище наведених норм права дає підстави для висновку, що повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснюються лише виконавчими органами відповідних рад, тому державний реєстратор може перебувати у трудових відносинах лише з виконавчим органом ради.

Та обставина, що розпорядження про призначення на посаду державного реєстратора підписано головою селищної ради відповідає його повноваженням керівника виконавчого комітету.

На думку колегії суддів, є правильним висновок суду першої інстанції, що державну реєстрацію права комунальної власності за Сергіївською селищною радою здійснив повноважний суб`єкт права державної реєстрації прав.

Є важливим відзначити, що даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловлений в постанові від 11.01.2023 у справі №910/9483/21.

Стосовно розв`язання другого питання про порушення Мінюстом процедури проведення камеральної перевірки, що призвело до прийняття, за результатами її проведення, незаконного акта індивідуальної дії слід зазначити таке.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Частиною 2 статті 37-1 Закону №1952-IV встановлено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Процедуру здійснення Мінюстом відповідно до Закону №1952-IV, контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і визначає Порядок №990.

За положеннями пунктів 9 - 13 Порядку №1127 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки.

Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі - комісія).

Строк проведення камеральної перевірки становить не більш як п`ятнадцять робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про проведення такої перевірки.

Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Як згадувалося вище, Мінюст виконав обов`язки щодо належного надіслання на адресу суб`єкта державної реєстрації, в особі Сергіївської селищної ради, копії наказу від 03.03.2023 № 606/7 про проведення камеральної перевірки ОСОБА_1 та роз`яснило право державного реєстратора подавати пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки.

Також листом від 06.03.2023 №-16-23/19.1.1 Мін`юст направив на адресу Державного підприємства «Національні інформаційні системи» направив наказ 03.03.2023 № 606/7 для подальшого оприлюднення на офіційному веб-сайті Мін`юсту у рубриці «Моніторинг реєстраційних дій та камеральні перевірки».

Як випливає з оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції про обов`язок Мінюсту повідомляти державного реєстратора про проведення камеральної перевірки та надсилати йому копію наказу про її проведення, суд побудував на правових висновках Верховного суду, що викладені в постанові від 29.03.2023 у справі №580/3884/19.

Проаналізувавши вказане рішення Верховного Суду, колегія суддів установила, що в ньому є посилання на пункт 7 Порядку №990 про те, що копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації.

Проте, колегія суддів зауважує, що дана норма діяла до 02.11.2019, а відтак вказане рішення суду касаційної інстанції, побудовано на редакції Порядку №990, яка не може застосовуватися до спірних правовідносин.

За таких умов, є логічним і неможливість застосування до спірних правовідносин і правового висновку Верховного Суду, що викладений у наведеному вище рішенні, що неповідомлення державного реєстратора про проведення стосовно нього камеральної перевірки, не є формальним порушенням, а є істотним, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

У фактичних обставинах справи, суд апеляційної обставини зазначав, що на час призначення та проведення відповідачем перевірки ОСОБА_1 проходив військову службу, а трудові відносини між ним та Сергіївською селищною радою були призупинені.

Водночас, на думку суду апеляційної інстанції, це не має визначального значення для вирішення справи, оскільки як правильно зауважує скаржник, той факт, що Сергіївська селищна рада, з якою ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах, не повідомила, останнього, про призначення та проведення камеральної перевірки, не можна поставити в провину Мінюсту.

Колегія суддів підтримує позицію скаржника, що приписами Порядку №990 не встановлений обов`язок Мінюсту контролювати яким чином суб`єкт державної реєстрації буде ознайомлювати державного реєстратора, якій перебуває з ним у трудових відносинах, про призначення та проведення камеральної перевірки.

Себто Порядком № 990 не передбачено необхідності отримання Мінюстом доказів на підтвердження вручення державному реєстратору особисто копії наказу про проведення камеральної перевірки.

Мінюст наголошує і це не спростовує позивач, що на дату направлення наказу від 03.03.2023 № 606/7 про проведення камеральної перевірки, у нього були відсутні відомості про те, ОСОБА_1 проходив військову службу та був увільнений від роботи.

Зважаючи на викладені обставини та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів висновує, що процедура проведення камеральної перевірки Мінюстом не порушена, а відтак є помилковим висновок суду про наявність такої підстави для скасування оскаржуваного наказу про анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів нагадує, що суд визнав обґрунтованими висновки камеральної перевірки про порушення державним реєстратором ОСОБА_1 вимог пункту 12 Порядку №1127, статей 3, 10, 24 Закону №1952-IV, статті 117 Земельного кодексу України щодо проведення державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державного підприємства.

Позивач погодився зі вказаними доводами суду першої інстанції та не оскаржив рішення в цієї частині.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Мінюсту підлягає частковому задоволенню

Часткове задоволення апеляції пов`язано з тим, що не можна погодитися зі скаржником, що ОСОБА_1 , проводячи реєстрацію права власності на нерухоме майно за селищною радою, діяв як неналежний суб`єкт державної реєстрації прав.

Разом з тим, часткове задоволення апеляції, свідчить про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України

На думку колегії суддів, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що виразилося в їх неправильному тлумаченні, що призвело до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного перегляду розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі за позовом державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. В. Єщенко

Повне судове рішення складено 10.04.2025.