Справа № 346/1122/25
Суддя: Сольський В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/1122/25
Провадження № 2-а/346/55/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Сольського В. В.

за участю секретаря судового засідання Гжибовського А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Коломия адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення № 228/25 від 24 лютого 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Оскаржувану постанову відповідача вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, у постанові зазначено, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений термін по повістці, для уточнення даних.

Зазначає, жодних повісток про виклик до ТЦК та СП не отримував, повідомлення від Укрпошти про необхідність з`явитися для отримання поштового відправлення також не надходили.

Позивач вказує, що мотивів ухилення від явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього немає, оскільки у нього оформлена відстрочка, законодавства про мобілізацію він не порушує.

Тому позивача вважає, оскільки його не було належним чином повідомлено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для уточнення даних, то вказане виключає в його поведінці склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

У зв`язку із чим оскаржувану постанову просить скасувати, а провадження відносно нього закрити та стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору, розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Ухвалою від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав, що просить слухання справи проводити за його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання також не з`явилися, у відзиві на позов представник відповідача вказала на проведення розгляду справи за їх відсутності.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 подав відзив на позовну заяву в якому 24 лютого 2025 року о 12 год 30 хв в ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході уточнення персональних даних позивача з військово-обліковими даними Державного реєстру встановлено, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 16 січня 2025 року о 14 год з метою уточнення даних по повістці № 1711296, яка була 06 січня 2025 року централізовано сформована в Державному реєстрі та надіслана позивачу засобами поштового зв`язку. Зазначає, відправлення позивачу повстки підтверджується описом вкладення поштового відправлення.

Зазначає, що 24 січня 2025 року на рекомендоване поштове відправлення з повісткою оператором об`єкта поштового зв`язку наклеєна довідка про причини повернення/доставлення, з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», вказане також підтверджується трекінгом відстеження поштових відправлень на сайті АТ «Укрпошта», відповідно до якого поштове відправлення № 586 прибуло до поштового відділення 10 січня 2025 року та повернуто 24 січня 2025 року.

Зазначає, що навіть не отримавши потового відправлення з повісткою, позивач вочевидь був повідомлений про наявність у поштовому відділенні повістки ТЦК, а відтак був зобов`язаний прибути до відповідача в семиденний строк.

Таким чином представник вважає, що повістка позивачу для уточнення даних надіслана відповідно до вимог Порядку № 560 і останній вважається таким, що належно оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку із неявкою ОСОБА_1 за вказаною повісткою відповідно до положень п. 9 абз. 39 Порядку про ТЦК та СП в Державному реєстрі було сформоване електронне звернення до Коломийського РВП ГУГП в Івано-Франківській області № Е1168866 про доставлення його, як особу, що порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку, для складення протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача зазначає, що оскільки позивач порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону про мобілізацію, підпункт 2 п. 1 Правил, Порядок № 560, у зв`язку із чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, на які сторони посилаються як на підставу своїх доводів та заперечень, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відтак суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, розглянута відповідачем, як уповноваженою особою.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оборону України" громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктом такого правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, які з урахуванням частини 1 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частиною 13 ст. 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, полягають у неприбутті громадян за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці в тому числі і для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та /або відмови у проходженні обов`язкового медичного огляду.

Судом встановлено, що 04 вересня 2024 року позивачем на виконання вимог закону уточнено свої персональні дані як військовозобов`язаного (а.с. 6).

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_6 № 228/25 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Так, згідно постанови 16 січня 2025 року о 14 год ОСОБА_1 не з`явився для уточнення даних за повісткою № 1711296, яка була 06 січня 20258 року централізовано сформована в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів та надіслана засобами поштового зв`язку, у зв`язку із чим ІНФОРМАЦІЯ_7 подано до відділення поліції №2 Коломийського РВП в Івано-Франківській області звернення про доставлення вказаного громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як особу, яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізації, для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненому адміністративному правопорушенні та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн (а.с. 8).

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

В матеріалах справи наявний опис вкладення поштового відправлення № 586 адресат ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , вкладення: повістка від 06 січня 2025 року № 1711296 на 1 арк.

Згідно наданого представником відповідача трекінг перевірки статусу відстеження поштового відправлення № 6586, поштове відправлення прийнято 08 січня 2025 року та 24 січня 2025 року здійснено відмітку повернення відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою).

Оцінюючи вказаний доказ, суд приймає до уваги те, що позивач викликався для уточнення даних на 16 січня 2025 року о 14 год, відмітка «одержувач відсутній за вказаною адресою» проставлена 24 січня 2025 року, тобто через більше ніж через вісім днів після того, як ОСОБА_1 мав прибути до РТЦК.

Відтак, в розумінні п. 41 Порядку № 560 ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 лише 24 січня 2025 року, тому не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи зазначення в оскаржуваній постанові про те, що позиавч, будучи належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , 16 січня 2025 року не з`явився за викликом для уточнення даних по повістці.

Згідно із п. 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 200 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) (далі - Правила №270) у разі невручення рекомендованого листа з позначками Судова повістка, Повістка ТЦК або реєстрованого поштового відправлення з позначкою Адміністративна послуга такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 82 Правил №270 рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Пунктом 85 Правил №270 передбачено, що рекомендовані листи з позначками "Повістка ТЦК", "Вручити особисто" підлягають врученню особисто адресатам.

З інформації про трекінг "Укрпошти" поштового відправлення № 586 не можливо відслідкувати чи належним чином працівник поштового відділення здійснював оповіщення позивача про наявність для нього повістки від ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки жодних відміток про те, чи залишались адресату повідомлення про необхідність отримання рекомендованого листа не відображено.

Вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 16 січня 2025 року до ТЦК. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

З інших досліджених судом доказів також не встановлено умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до РТЦК. Окрім того позивачем вчасно оновлено свої облікові дані, отримано відстрочку.

За встановлених у справі обставин, у діях позивача не встановлено складу правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову, визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 228/25 від 24 лютого 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, розмірі 605,60 грн сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя: Сольський В. В.