Справа № 160/17913/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в якій позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 з 09 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в повному обсязі за період з 09 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року, що є порушенням нормативно-правових актів, які регулюють питання виплати такої винагороди та є порушенням прав останнього на належне та достатнє грошове забезпечення, передбачене Законом. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.
В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач, ОСОБА_1 , з 29.08.2022 року перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , з 15.07.2022 року - у військові частині НОМЕР_4 (регіональне управління Сил ТрО « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») на посаді офіцера резерву 333 роти резерву.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 29.09.2023 року № 347 вибув до нового місця служби - військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 окрема бригада ТрО у складі Регіонального управління « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил ТрО), де з 24.10.2023 року перебував на військовій службі на посаді офіцера резерву 314 запасної роти.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 31.01.2024 року №31 позивач звільнений у запас за п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини (наявність одного з батьків із числа осіб з інвалідністю І чи II групи) та на підставі наказу командира військової частили НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2024 року № 48 виключений з 14.02.2024 року із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_5 окремої бригади ТрО №1641 від 09.11.2023 року позивача старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено для виконання бойового завдання заступником керівника з безпосереднього протиповітряного прикриття об`єкта критичної інфраструктури (OKI), а саме: Глазунівської ДКС. Згідно даного бойового розпорядження позивач вважається таким, що виконує зазначене бойове завдання; строк виконання бойового завдання постійне, до окремого розпорядження.
Позивач вважає, що у період з 09.11.2023 по 31.12.2023 року брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Представником позивача на адресу відповідача - військової частини НОМЕР_1 направлено адвокатський запит щодо надання виплати позивачу додатково винагороди.
1. Статус військовослужбовця не відповідає статусу передбаченому в п. НОМЕР_6 окремого доручення Міністра оборони України № 5617/з від 06.03.2023 року.
2. Відсутні підстави передбачені п. 4 наказу Міністра оборони України № 44 від 25.01.2023року.
3. Статус військовослужбовця не відповідає статусу передбаченому в п.2 та п. 4 р.34 наказу Міністра оборони України №566 від 26.09.2023 року.
За період з 01.01.2024 року по 14.02.2024 року ОСОБА_1 виплати додаткової грошової винагороди отримував».
Позивач вважає, що розмір додаткової винагороди, на виконання Постанови КМУ №168 від 24.02.2022 за весь час служби є не повним а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до абз.1, 2 п.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до п.1-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України в редакції на час виникнення спірних правовідносин (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №836 від 09.08.2023, яка у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року) на період воєнного стану:
Згідно п.1-2 постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Цей наказ застосовується з 01.02.2023 року по теперішній час.
Отже, особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану визначено розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Згідно п. 9 розділу XXXIV Порядку №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Згідно п.8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.
Пунктом 3 наказу МОУ №260 передбачено, що райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Пункти 4 та 8 наказу МОУ №260 визначають, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Судом встановлено, що згідно копії витягу з бойового розпорядження командира НОМЕР_5 обр ТрО №1700 наказано з метою більш якісного виконання завдань зенітного ракетно-артилерійського прикриття об`єктів критичної інфраструктури, а саме «…», «…», «…» призначити старшим помічника керівника ОКІ з ППО на пунктів управління старшого лейтенанта ОСОБА_2 .
Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 видано бойове розпорядження командира НОМЕР_5 окремої бригади ТрО №1641 від 09.11.2023 року, яким наказано позивача старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначити для виконання бойового завдання заступником керівника з безпосереднього протиповітряного прикриття об`єкта критичної інфраструктури (OKI), а саме: Глазунівської ДКС, строк виконання бойового завдання постійне, до окремого розпорядження.
Проте, згідно відповіді відповідача від 14.04.2024 року № 1571/3695, зазначено, що:
« ОСОБА_1 не отримував виплати за період з 09.11.2023 року по 31.12.2023року у зв`язку з:
1.Статус військовослужбовця не відповідає статусу передбаченому в п. НОМЕР_6 окремого доручення Міністра оборони України № 5617/з від 06.03.2023 року.
2. Відсутні підстави передбачені п. 4 наказу Міністра оборони України № 44 від 25.01.2023року.
3. Статус військовослужбовця не відповідає статусу передбаченому в п.2 та п. 4 р.34 наказу Міністра оборони України №566 від 26.09.2023 року.
В той же самий час, відзив не містить інформації який статус військовослужбовця не відповідає статусу передбаченому в п. НОМЕР_6 окремого доручення Міністра оборони України №5617/з від 06.03.2023 року та в п.2 та п. 4 р.34 наказу Міністра оборони України №566 від 26.09.2023 року, яких документів позивач не має передбачених п. 4 наказу Міністра оборони України № 44 від 25.01.2023 року для вирішення питання виплати додаткової винагороди позивачу .
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів правомірність своїх дій, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.
Відповідно до статті 139 КАС України підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 з 09 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова