Справа № 638/6637/25
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/6637/25
Провадження № 2-а/638/295/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Штих Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Василенко А. А.,

представника позивача Задесенець А.А.

відповідача ОСОБА_1

перекладачів Волкової О.Є.,Мамєдова М.Б. огли,

розгянувши матеріали адміністративної справи за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та видворення, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

в с т а н о в и в:

Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , в якому просить ухвалити рішення про затримання з метою ідентифікації та видворення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 місяців.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що 10.04.2025 працівниками Дергачівського відділу ГУ ДМС України в Харківській області було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вкотре порушив законодавство, а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк.

В ході опитування відповідача позивач вказує, що було встановлено, що останній раз в 22-му році відповідач прибув в Україну і більше з її території не виїжджав. В період з 2022-го року був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності працівниками ГУ ДМС у Дніпропетровській області, тричі працівниками ГУ ДМС у Харківській області. Дозволу на імміграцію в Україну не оформлював, за отриманням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався, інших заходів для легалізації факту перебування в країні не вживав і таким чином, на теперішній час, в порушення вимог законодавства України, перебуває на її території нелегально та злісно ухиляється від виїзду.

У відношенні відповідача 10.04.2025 було складено протокол за ч. 3 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 6800,00 грн.

Того ж дня Управлінням міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Харківській області було винесено рішення про примусове видворення відповідача з території України. Від послуг перекладача відповідач відмовився, тому зміст рішення йому було роз`яснено зрозумілою мовою. На момент прийняття рішення відповідач не мав при собі жодного документу, який би ідентифікував його особу, пояснивши, що паспортний документ від загубив.

При цьому, зазначає позивач, відповідач вже притягувався до адміністративної відповідальності 23.02.2023 за порушення вимог ч. 1 ст. 203 КУпАП та у відношенні нього 23.02.2023 було прийнято рішення про примусове повернення з терміном виконання до 25.02.2023, яке він не виконав без поважних причин.

Позивач зазначає, що відповідач досяг 18-го річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні він не перебуває, таким чином у нього відсутні підстави за наявності який примусове видворення до нього не застосовується.

Відзив на позовну заяву не подавався.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач, за участю перекладачів, визнав вимоги адміністративного позову, проте пояснив, що дуже хоче залишитися на території України. Пояснив, що дійсно не мав наміру і не звертався до консульської установи із заявами про надання йому статусу біженця та визнання його особою, що потребує додаткового захисту на території України, зазначив, що поїхав з батьківщини з метою роботи в Україні, бо мав конфлікти з дружиною та її ріднею. Вказав, що на території України він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, сплачував штрафи. Також повідомив, що паспорту не має. Підтвердив, що довідка про його особу складена за його словами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.04.2025 працівниками Дергачівського відділу ГУ ДМС України в Харківській області було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вкотре порушив законодавство, а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк.

Паспорт у відповідача відсутній.

Як зазначив представник позивача, Згідно єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ІП «Облік іноземців та біженців» відповідач, з приводу отримання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне чи тимчасове проживання не звертався, посвідками на постійне або тимчасове проживання на території України не документувався, зареєстрованим на території України не значиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

На момент вчинення ОСОБА_1 порушення, правила перебування іноземних громадян на території України визначались Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.1995 № 1074 «Про Правила в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію» (далі- ПКМУ № 1074).

Відповідно до вимог пункту 19 ПКМУ № 1074, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами. Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в`їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в`їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності.

В подальшому термін перебування іноземців та осіб без громадянства було визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (далі - Постанова № 150) пунктом 2.2., якої передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України та для громадян країн з безвізовим порядком в`їзду на території України було визначено пунктом 1 Наказу МВС України від 20.07.2015 № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» (далі - Наказ № 884) передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, встановлено, що не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, затвердженої Постановою КМУ № 1565 від 24.10.2002, громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди (ст.1). Громадяни держави однієї Сторони, які втратили документи, зазначені у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди, на території держави іншої Сторони, повинні негайно повідомити про це компетентні органи держави перебування, які видають довідку, що підтверджує заяву про втрату документів. Особам, зазначеним у пункті 1 цієї статті, дипломатичні представництва чи консульські установи держави відповідної Сторони будуть видавати дійсний документ для повернення в державу їхнього громадянства (ст.2).

Таким чином, наразі відповідач перебуває в Україні понад встановлений законодавством строк.

У відношенні відповідача 10.04.2025 було складено протокол за ч. 3 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Того ж дня Управлінням міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Харківській області було винесено рішення про примусове видворення відповідача з території України. Від послуг перекладача відповідач відмовився, тому зміст рішення йому було роз`яснено зрозумілою мовою. На момент прийняття рішення відповідач не мав при собі жодного документу, який би ідентифікував його особу, пояснивши, що паспортний документ від загубив.

Рішення вручене відповідачу 10.04.2025.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI), іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно із пунктом 14 частин 1 статті 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до статті 4 Закону № 3773-VI передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 16 статті 4 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

У громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні документи, які б надавали право законно перебувати на території України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 21 Закону № 3773-VI в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані подавати інформацію про підтвердження наявності фінансового забезпечення на вимогу уповноважених законом службових осіб.

Наявність фінансового забезпечення підтверджується способами, визначеними частиною 3 цієї статті.

Відомості про особисті рахунки іноземця та кошти відсутні, законних джерел доходу в Україні не має. Інформація про працевлаштування іноземця відсутня, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства відсутній.

Відповідач не звертався до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні самостійно або через уповноважену особу, не звертався до відповідних служб для отримання захисту на території України. До підрозділів, органів Державної міграційної служби від відповідача, або осіб, які уповноважені представляти його інтереси, заяв з приводу оформлення документів, які б дозволяли відповідачу перебувати в Україні на законних підставах, не надходило.

Згідно з відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб та народження дітей, складених на ім`я громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , не виявлено. Відповідач підтвердив у судовому засіданні, що він має фактичні шлюбні стосунки з громадянкою України та неповнолітню дитину, проте у свідоцтві про народження він батьком не зазначений, шлюб офіційно не зареєстрований.

Отже, у відповідача відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати в подальшому на території України, постійне місце проживання, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні. Громадян України, які б могли гарантувати відповідачу фінансове та медичне забезпечення немає, виїзд з території України самостійно в установлений законом термін не здійснив. Наразі відсутній паспортний документ та проїзний квиток, які надали б можливість відповідачу самостійно виїхати до країни громадянської належності.

Враховуючи вищевикладене, є обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилятиметься від добровільного виїзду з території України, про що свідчить відсутність в нього місця проживання в Україні, відсутність паспортного документа, документів на право перебування в Україні, відсутність фінансового забезпечення, відсутність проїзного квитка та бажання й неможливість самостійно залишити територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування/проживання на території України.

Згідно із положеннями частини 8 статті 26 Закону № 3773-VI примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (частина 3 статті 30 Закону № 3773-VI)

Частиною 4 статті 30 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із частиною 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, серед яких: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні», який наразі є продовженим та чинним.

Положеннями ст.ст. 12, 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» обмежені свобода пересування та вільний вибір місця проживання на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан та щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

Статтею 31 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», зазначено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

У громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні обставини, на підставі яких, відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», він не може бути примусово видворений за межі України.

Відповідно до пункту 7 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, до основних завдань пункту тимчасового перебування віднесено, зокрема: забезпечення тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, розміщених відповідно до законодавства; створення належних умов для утримання іноземців та осіб без громадянства, забезпечення їх індивідуальними спальними місцями, постільною білизною, триразовим харчуванням, матеріально-побутовим та медичним обслуговуванням тощо.

Крім того, пунктом 17 цього Типового положення визначено, що у пунктах тимчасового перебування обладнуються відповідні функціональні приміщення, як: гуртожитки; медичний пункт з ізолятором; кухня; їдальня; пральня; спортивний майданчик тощо.

Отже, державою Україна створені пункти тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, та які за своїми вимогами відповідають міжнародним стандартам щодо перебування у них іноземців на період отримання документа, що дає право на виїзд з України і транзиту через інші країни та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення про примусове видворення з України, іноземець не має законного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, не зможе забезпечувати власні потреби, не має документа, що дає право на виїзд з України.

Зважаючи, що громадянин ОСОБА_1 порушує міграційне та адміністративне законодавство України, самостійно не вживає заходів щодо повернення в країну громадянської належності, існує ймовірність що він перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Суду надано достатньо підстав для затримання громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Частиною 11 статті 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як зазначає Верховний Суд у справі № 585/2811/19 від 27.02.2020, правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає суду право дійти висновку, що за наявності певних умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 242, 243, 246, 255, 289 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та видворення, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні задовольнити.

Затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, з метою ідентифікації (документування) та забезпечення видворення за межі території України, терміном на шість місяців.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, місцезнаходження: м. Харків, вул. Римарська, буд. 24,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Азербайджан, місце тимчасового перебування в Україні відсутнє.

Суддя Т. В. ШТИХ