Справа № 440/11056/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 р. Справа № 440/11056/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 01.11.24 по справі № 440/11056/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №258 від 29.08.2024 щодо відмови у призначенні пенсії за віком, на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області зарахувати до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 на умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 24.01.1992 року по 07.03.2003 рік на ВАТ Полтавський завод газорозрядних ламп;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 починаючи із 14.02.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що згідно відомостей трудової книжки її загальний страховий стаж, який дає право на вихід на пенсію, становить 30 років 03 місяці 25 днів. Більше того, у відповідності до наявних документів її пільговий стаж за списком №2 становить 10 років 1 місяць 12 днів.

Позивач вважала, що станом на 14.02.2024 (момент звернення із заявою про призначення пенсії) у неї виникло право на призначення пільгової пенсії на підставі п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки ОСОБА_1 виповнилось 52 роки; вона має 10 років 1 місяць 12 днів стажу роботи на посаді, яка віднесена до Списку №2, а загальний страховий стаж складає більше 30 років, що згідно абзацу 3 п.2 ч.2 ст. 118 Закону №1058- IV, є достатнім для звернення за призначенням пенсії.

14.02.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До заяви додано всі документи, передбачені діючим законодавством України для підтвердження пільгового стажу.

За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення №58 від 23.02.2024, яким повідомлено, що в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу відмовлено, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу з огляду на ненадання відповідних довідок до органу пенсійного фонду.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із відповідною позовною заявою. За результатами розгляду її позову у справі №440/3542/24 прийнято рішення від 13.06.2024, яким вирішено визнати протиправним та скасувати рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №58 від 23.02.2024 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 14.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду. При цьому, в мотивувальній частині рішення суду встановлено, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність достатнього пільгового стажу та наголошено, що право на пенсію вона набула саме з 50 років, а не з 55 років, як про це наголошував в ході судового розгляду відповідач.

В подальшому, на виконання рішення суду відповідачем 29.08.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №58, яке фактично мотивовано аналогічними підставами та наголошено, що в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо зарахування періоду роботи з 24.01.1992 по 07.03.2003 до пільгового стажу. При цьому знову визначено, що позивач має право на пенсію із 55 років.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №258 від 29.08.2024 в частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи з 24.01.1992 по 28.09.1997 та з 19.10.1988 по 09.06.1999 знімачем гарячих виробів по другому розряду в стекольному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" та періодів роботи з 29.09.1997 по 18.10.1998 учнем намотувальника сіток і спіралей в металозаготівельному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" та в частині висновку про необхідність досягнення віку 55 років замість 50 років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.01.1992 по 28.09.1997 та з 19.10.1988 по 09.06.1999 знімачем гарячих виробів по другому розряду в стекольному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" та періоди роботи з 29.09.1997 по 18.10.1998 учнем намотувальника сіток і спіралей в металозаготівельному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, судом першої інстанції протиправно відмовлено у зарахуванні періоду роботи позивача з 10.06.1999 року по 07.03.2003 рік прибиральником виробничих приміщень в стекольному цеху не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Постановою Кабінету Міністрів ССР від 26.01.1991 року №10 затверджено також аналогічні списки. У списку №2 вказаної постанови передбачено розділ XV Стекольное и фарфоро-фаянсовое производств. Даним розділом передбачено, 1150102а-17531 Рабочие, постоянно занятые в технологических процессах указанных производств.

На переконання позивача, сам характер роботи на посаді прибиральника виробничих приміщень у стекольному цеху передбачав шкідливі умови праці та постійну безпосередню участь в технологічному процесі.

Позивач вважає, що за таких умов, робота на вказаній посаді надає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернулася 14.02.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для розгляду були надані наступні документи: ідентифікаційний код, паспорт, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, трудова книжка, диплом, трудова книжка.

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №58 від 23.02.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Зі змісту рішення слідує, що до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди її роботи в Полтавському заводі газорозрядних ламп, оскільки до електронної пенсійної справи не додано пільгових довідок згідно додатку №5 Постанови КМУ №637 від 12.08.1993.

Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі №440/3542/24, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №58 від 23.02.2024 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 14.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі №440/3542/24 ГУПФ України в Харківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та повторно відмовило у призначенні пенсії з аналогічних підстав, про що прийнято рішення від 29.08.2024 №58 /а.с. 21/.

Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області в рішенні від 29.08.2024 №58 зазначило, що: вік заявниці 52 роки 7 місяців 20 днів, необхідний вік 55 років, необхідний страховий стаж не менше 25 років, страховий стаж особи становить 30 років 03 місяці 25 днів, необхідний пільговий стаж 10 років, пільговий стаж заявника за списком №2 становить 0 років 0 місяців 0 днів.

В рішенні зазначено, що до електронної пенсійної справи не додано пільгових довідок згідно додатку № 5 Постанови № 637 від 12.08.1993 р. Кабінету Міністрів України.

В рішенні суду відсутні зобов`язання щодо зарахування періоду роботи з 24.01.1992 по 07.03.2003 до пільгового стажу.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи ОСОБА_1 з 24.01.1992 по 28.09.1997 та з 19.10.1988 по 09.06.1999 знімачем гарячих виробів по другому розряду в стекольному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" та з 29.09.1997 по 18.10.1998 учнем намотувальника сіток і спіралей в металозаготівельному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" мають зараховуватися до пільгового стажу за списком №2.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що посада прибиральника виробничих приміщень в стекольному цеху не міститься в Списках виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 11.03.1994 №162.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XI (далі Закон №1788-XI) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону №1788-XIIпередбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

В силу пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637).

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, відповідач не погоджується з наявністю пільгового стажу ОСОБА_1 в частині періоду роботи з 24.01.1992 по 07.03.2003 у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

Для висновку про відсутність у ОСОБА_1 пільгового стажу відповідач у спірному рішенні №258 від 29.08.2024 визначив підставу - ненадання уточнюючої довідки відповідно до додатку №5 постанови №637.

З матеріалів справи, зоккрема з копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданої 24.06.1988, колегією суддів встановлено, що у періоди трудової діяльності позивача у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп":

- з 24.01.1992 по 28.09.1997 ОСОБА_1 працювала в стекольному цеху знімачем гарячих виробів по другому розряду;

- з 29.09.1997 по 18.10.1998 ОСОБА_1 переведена в металозаготівельний цех учнем намотувальника сіток і спіралей;

- з 19.10.1988 по 09.06.1999 ОСОБА_1 переведена в стекольний цех знімачем гарячих виробів по другому розряду;

- з 10.06.1999 по 07.03.2003 ОСОБА_1 переведена прибиральником виробничих приміщень в тому ж цеху.

До періоду трудової діяльності позивача до 01.01.1992, але не більше як до 11.03.1994, слід застосовувати Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10; оскільки робота позивача продовжилася після 11.03.1994, але не більше як до 16.01.2003, судом застосовано Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Отже, посада 2190100а-19017 "Знімач гарячих виробів" розділу 21900000 XVIII "Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів" наявна в постанові Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення".

Також Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" у розділі ХVІ "Виробництво електронної техніки та радіоапаратури" також містить професію 2190100а-19017 "Знімачі гарячих виробів".

Так, в цій постанові від 11.03.1994 №162 наявна професія 2070100а-15034 "Намотувальники дроту і тросів" розділу VI "Виробницво метизів". Встановлено, що у трудовій книжці позивача містяться відповідні записи стосовно цього періоду.

У період з 29.09.1997 по 18.10.1998 ОСОБА_1 переведена в металозаготівельний цех учнем намотувальника сіток і спіралей.

Отже, дійсно, виконання позивачем роботи намотувальника сіток та спіралей в металозаготівельному цеху передбачало наявність шкідливих умов праці та відповідало вимогам до характеру виконуваної роботи, аналогічного роботі "намотувальника дроту і тросів", виконання якої дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Зважаючи на це, зазначений період може бути зарахованим до пільгового стажу за Списком №2.

Проте, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги позивача, стосовно необхідності зарахування до пільгового стажу роботи на посаді прибиральника виробничих приміщень, оскільки, сам характер роботи на посаді прибиральника виробничих приміщень у стекольному цеху передбачав шкідливі умови праці та постійну безпосередню участь в технологічному процесі.

Посада прибиральника виробничих приміщень в стекольному цеху не міститься в Списках виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 11.03.1994 №162.

Отже, суд перошї інстанції дійшов вірного висновку, що період з 10.06.1999 по 07.03.2003 прибиральником виробничих приміщень в стекольному цеху не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Доказів протилежного позивачем та її представником суду апеляційної інстанції не надано, не зазначено посилань на списки конкретних професій і посад, затверджених постановою КМУ від 11.03.1994 №162, у розрізі трудової діяльності позивача.

Отже, період роботи позивача з 10.06.1999 по 07.03.2003 прибиральником виробничих приміщень в стекольному цеху не має підстав для зарахування його до пільгового стажу.

Дійсно, ОСОБА_1 має менше ніж 10 необхідних років трудового стажу за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з недостатністю пільгового стажу 10 років, підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відсутні.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №2- після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Проте, цей висновок не впливає на рішення про призначення пенсії за відсутності 10 необхідних років стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період з 10.06.1999 по 07.03.2003 прибиральником виробничих приміщень в стекольному цеху не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 року по справі № 440/11056/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 по справі № 440/11056/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський О.А. Спаскін