Справа № 460/13481/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/13481/24 пров. № А/857/1786/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року, що ухвалив суддя Гудима Н.С. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/13481/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення № 34 від 24.09.2024 в частині призначення довічного грошового утримання в розмірі 54% від суддівської винагороди;

2) зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім роботи на посаді судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та судді Київського апеляційного суду, що становить 13 років 8 місяців 19 днів, також періоди проходження дійсної військової служби, що становить - 25 років 3 місяці 2 дні;

3) зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди з 20.09.2024 довічно.

27 грудня 2024 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 34 від 24.09.2024 в частині обчислення стажу роботи на посаді судді та призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання у розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 31.08.1985 по 22.07.1989 (2 роки), половину періоду навчання у вищому навчальному закладі з 15.08.1995 по 20.06.1998 (1 рік 5 місяців 3 дні), період роботи на посадах, які передували призначенню позивача на посаду судді (3 роки).

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 20.09.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розмірі 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не виплатив позивачу довічне грошове утримання у більшому розмірі, виходячи із 68 відсотків грошового забезпечення діючого судді на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи судді періоди: проходження строкової військової служби, половини строку навчання, роботи на посадах, які передували призначенню позивача на посаду судді.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимоги про зарахування до стажу роботи на посаді судді всього часу перебування на військовій службі 25 років 03 місяці 2 дні та позовної вимоги про перерахунок пенсії в розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що розрахунок довічного грошового утримання судді позивача здійснив, виходячи із діючої на час перерахунку правової норми, яка визначала розмір відсоткового значення довічного грошового утримання судді, виходячи із 50 відсотків за 20 років вислуги і за кожен рік роботи понад 20 років 2 відсотки, що у підсумку, виходячи із стажу 22 роки, виключно, на суддівських посадах, в розмірі 68 відсотків.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що на підставі Указу Президента України від 21.02.2002 № 163/2002 позивач призначений на посаду судді військового місцевого суду Дарницького гарнізону строком на п`ять років.

На підставі Указу Президента України від 12.09.2005 № 1246/2005 позивач переведений на роботу на посаді судді військового місцевого суду Київського гарнізону в межах п`ятирічного строку. 17.05.2007 на підставі постанови Верховної Ради України № 1035-V позивач обраний на посаду судді цього суду безстроково.

Згідно з Указом Президента України від 28.12.2007 № 1297/2007 позивач переведений на роботу на посаду судді військового місцевого суду Рівненського гарнізону.

На підставі постанови Верховної Ради України від 21.10.2010 № 2639-VI, позивач обраний на посаду судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а рішенням Вищої ради правосуддя від 06.02.2024 № 332/0/15-24 переведений на посаду судді Київського апеляційного суду.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19.09.2024 № 2756/0/15-24 позивач звільнений з посади судді Київського апеляційного суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 19.09.2024 та розрахунком Київського апеляційного суду від 20.09.2024 стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 29 років 1 день та включає:

період з 31.08.1985 по 22.07.1989 (курсант московського вищого загальновійськового командного училища (строкова військова служба) 2 роки;

період з 15.08.1995 по 20.06.1998 (слухач Військового інституту Київського університету ім.Т.Шевченка (половина строку) 1 рік 5 місяців 3 дні;

стаж роботи в галузі права (вимога якого визначена ч.3 ст.127 Конституцією України) 3 роки;

період з 21.02.2002 по 12.09.2005 (суддя військового місцевого суду Дарницького гарнізону) 3 роки 6 місяців 21 день;

період з 12.09.2005 по 30.11.2010 (суддя військового місцевого суду Київського гарнізонного суду, суддя, голова військового місцевого суду Рівненського гарнізонного суду) 5 років 2 місяці 19 днів;

період з 01.12.2010 по 12.02.2024 (суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ) 13 років 2 місяці 12 днів;

період з 13.02.2024 по 19.09.2024 (суддя Київського апеляційного суду) 7 місяців 7 днів.

20.09.2024 на підставі наказу Київського апеляційного адміністративного суду № 708-ОС позивач відрахований зі штату суду.

Цього ж дня, позивач звернувся до відповідача з заявою про перехід на інший вид пенсії і призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII у зв`язку зі звільненням з посади судді у відставку.

24.09.2024 відповідач прийняв рішення № 34, яким позивачу з 20.09.2024 призначив щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач до спеціального стажу позивача, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді зарахував період перебування позивача на посаді судді 22 роки 7 місяців.

17.10.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеного довічного грошового утримання.

У відповідь на вказане звернення позивача, відповідач листом від 25.10.2024 повідомив, що з 20.09.2024, відповідно до поданої позивачем заяви, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, зазначено про відсутність підстав для врахування періоду проходження військової служби з 31.08.1985 до стажу роботи на посаді судді, з урахуванням тривалості якого визначається відсоток, на який додатково збільшується розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду в частині задоволення позову, а також те, що відповідач не навів доводів протиправності рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, не зважаючи на те, що відповідач, фактично, просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю.

Що стосується зарахування до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, то апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді, зокрема, судді судів України.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Аналогічна норма містилася і у абзаці 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка втратила чинність 01 січня 2012 року).

Апеляційний суд на підставі послужного списку та рішення Вищої ради правосуддя від 19.09.2024 року № 2756/0/15-24 встановив те, що позивач з 15.08.1995 по 20.06.1998 навчався у Військовому інституті Київського університету ім. Т.Шевченка, у якому отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію спеціаліста права. Цю обставину сторони не заперечують.

Крім цього, апеляційний суд встановив те, що позивач обраний на посаду судді військового місцевого суду Дарницького гарнізону - 21.02.2002.

Позивач працював на посаді судді з 21.02.2002 по 20.09.2024.

Отже, до стажу роботи позивача на посаді судді, зараховується половина строку навчання у Військовому інституті Київського університету ім. Т. Шевченка, тобто 1 рік 5 місяців 3 дні, оскільки на час дії абзацу 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» стаж роботи позивача на посаді судді перевищував 10 років.

Однак, відповідач, не врахував наведених вище норм права та протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи на посаді судді половину періоду навчання позивача у Військовому інституті Київського університету ім. Т. Шевченка, що становить 1 рік 5 місяців 3 дні.

Що стосується зарахування до стажу роботи на посаді судді часу військової служби, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Крім цього, Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 року № 584/95, передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Апеляційний суд на підставі матеріалів справи встановив, що в період з 31.08.1985 по 22.07.1989 позивач був курсантом Московського вищого загальновійськового командного училища.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967, який був чинним під час навчання позивача, громадяни, прийняті до військово-навчальних закладів, є такими, що перебувають на дійсній військовій службі і називаються курсантами. На них поширюються обов`язки, встановлені для військовослужбовців строкової служби. Вони та їхні сім`ї користуються правами, пільгами та перевагами, встановленими чинним законодавством для військовослужбовців строкової служби та їхніх сімей.

Пунктом 1 ст.13 цього Закону для солдатів і сержантів Радянської Армії, берегових частин і авіації Військово-Морського Флоту встановлено дворічний строк дійсної військової служби.

В силу вимог ч.1 ст.25 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Таким чином, відповідно як до законодавства колишнього СРСР, так і законодавства України, період навчання у військово-навчальних закладах прирівнювався до проходження дійсної (строкової) військової служби.

Оскільки на час дії статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" стаж роботи позивача на посаді судді перевищував 10 років, то до стажу роботи позивача на посаді судді необхідно зарахувати строкову військову службу за період з 31.08.1985 по 22.07.1989 (2 роки).

Що стосується зарахування до стажу роботи позивача роботи на посадах, які передували призначенню позивача на посаду судді (стаж роботи в галузі права), то апеляційний суд зазначає наступне.

Законом України від 12.07.2018 № 2509-VІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", який набрав чинності 05.08.2018, статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: "До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".

У зв`язку з цим, з врахуванням абз.4 п.34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VШ, з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Правова позиція аналогічного змісту, викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2018, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18.

Згідно з частиною 3 статті 127 Конституції України та частиною 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (в редакціях, чинних на день призначення позивача на посаду судді), на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Апеляційний суд встановив, що позивач перед обранням суддею працював на посаді консультанта-помічника голови військового суду Луганського гарнізону в період з 31.08.1998 по 20.02.2002, який у сукупності становить понад три роки.

Наведена обставина свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права.

Отже, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що необхідно задовольнити позовні вимоги про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 34 від 24.09.2024 в частині обчислення стажу роботи на посаді судді та призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання у розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Також, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вірно вирішив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 31.08.1985 по 22.07.1989 (2 роки), половину періоду навчання у вищому навчальному закладі з 15.08.1995 по 20.06.1998 (1 рік 5 місяців 3 дні), період роботи на посадах, які передували призначенню позивача на посаду судді (3 роки).

Що стосується відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді позивача, то суд першої інстанції правильно вказав на необхідність застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, згідно з якою, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Апеляційний суд встановив що стаж роботи позивача на посаді судді становить 22 роки 7 місяців, а стаж роботи позивача на посадах, що враховується до стажу роботи судді для призначення довічного грошового утримання становить 6 років 5 місяців 3 дні. Всього стаж роботи позивача на посаді судді становить 29 років 1 день.

Суд першої інстанції правильно вказав, що за наявності такого стажу роботи позивача на посаді судді, розмір пенсії позивача має становити 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Подібну правову позицію щодо визначення відсоткового розміру пенсії судді у відставці висловив Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2024 року у справі № 420/22024/23.

Отже, апеляційний суд погоджується із позицією суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову не оскаржувалося.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції в частині задоволення позову, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року в справі № 460/13481/24, в частині задоволення позову, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель