Справа № 640/33600/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії,-
18 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві у вигляді рішення в перерахунку пенсії в розмірі виходячи з десяти прожиткових мінімумів, який на той час становив 1769,00 грн.;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві провести перерахунок пенсії, призначеної за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам згідно довідки прокуратури м.Києва від 29.03.2021 року №21/147 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 90% заробітної плати.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 2001 року отримує пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати.
29 березня 2021 року Київською міською прокуратурою оформлена довідка №21/147 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії за нормами чинними на 15.03.2021 року, яка була надано до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.
18 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії, призначеної за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам згідно довідки прокуратури м.Києва від 29.03.2021 року №21/147 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 90% заробітної плати.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам згідно довідки прокуратури м.Києва від 29.03.2021 року №21/147 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) в розмірі 90% заробітної плати, у зв`язку з чим позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 2001 року та отримує пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати.
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі ресторації рішень органу, що призначає пенсію.
Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням лати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 30.03.2021 року, яка була зареєстрована в Управлінні за вх.№ 1971 щодо здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, до заяви було додано довідку від 29.03.2021 року №21/47 видану Київською міською прокуратурою.
13 грудня 2019 року Другим Сенатом Конституційного Суду України прийнято Рішення №7-р(I)/2019 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні №7-р визначив порядок виконання цього Рішення до врегулювання Верховною Радою України вказаного питання на законодавчому рівні, вказавши, що частина двадцята статті 86 Закону №1697 не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, натомість застосуванню підлягає частина двадцята статті 86 Закону №1697 в первинній редакції.
Великою палатою Конституційного Суду України 26.03.2020 прийнято Рішення №6-р/2020 щодо невідповідності Конституції України (неконституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України. Зазначений пункт визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Вказане положення Бюджетного кодексу України втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з дня ухвалення зазначеного Рішення №б-р/2020 оплата праці прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур і окружних прокуратур регулюється нормами статті 81 Закону №1697.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
05 лютого 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві та ОСОБА_1 отримано вищевказану ухвалу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, з 2001 року отримує пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати.
29 березня 2021 року Київською міською прокуратурою оформлена довідка №21/147 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії за нормами чинними на 15.03.2021 року, яка була надано до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.
18 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії, призначеної за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам згідно довідки прокуратури м.Києва від 29.03.2021 року №21/147 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 90% заробітної плати.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам згідно довідки прокуратури м.Києва від 29.03.2021 року №21/147 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) в розмірі 90% заробітної плати, у зв`язку з чим позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 2001 року, отримує пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати.
А отже, на час призначення позивачеві пенсії в 2001 році особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (у подальшому Закон №1789-XII у редакції, чинній на час призначення пенсії).
Згідно з частиною 9 статті 50-1 Закону №1789-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії), прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.
Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону № 1789-XII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Вказаним Законом внесені зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, а саме, частини 15 викладено в такій редакції: «Пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України» (2790-12), «Про наукову і науково-технічну діяльність» (1977-12), «Про державну службу» (3723-12), виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Абзацом 1 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» спрямований на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням вказаного Закону стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин), у зв`язку з набранням чинності Законом України №1697-VII від 14.10.2014 р. "Про прокуратуру", абзацом 6 частини 15 статті 86 якого встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
18 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії, призначеної за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам згідно довідки прокуратури м.Києва від 29.03.2021 року №21/147 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 90% заробітної плати.
Таким чином, з набранням чинності Законом України №1697-VII "Про прокуратуру" №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовуються нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною 15 якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 року в справі №400/754/21.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 року в справі №580/5962/20 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року в справі №589/3997/16-а в подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 року - абзацом 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.
Таким чином, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюються положення абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору в розмірі 980,00 грн., що документально підтверджується дублікатом квитанції АТ "Ощадбанк" №10 від 21 вересня 2021 року.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник