Справа № 580/8917/24
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 580/8917/24

адміністративне провадження № К/990/12746/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Желєзного І.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №580/8917/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за період з 01 червня 2022 року по 19 травня 2023 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та на 1 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за період з 01 червня 2022 року по 19 травня 2023 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та на 1 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», відповідно, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

26 березня 2025 року Верховним Судом зареєстровано, подану через підсистему «Електронний суд», касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №580/8917/24. Заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати повністю оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, передати справу для продовження розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Частиною першою статті 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

З матеріалів касаційної скарги та відомостей з Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що підставою для повернення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року зазначено те, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підписана представником заявника за відсутності належних доказів на підтвердження повноважень такої особи на здійснення процесуального представництва.

При цьому суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Згідно з частиною третьою статті 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до частин першої, третьої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, серед іншого, довіреністю фізичної або юридичної особи, зокрема, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Частинами шостою, восьмою статті 59 КАС України визначено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Частиною першою статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При цьому приписами частини другої цієї ж статті обумовлено, що у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Апеляційний судом установлено, що апеляційна скарга підписана представником Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3, на підтвердження повноважень якого до апеляційної скарги долучено довіреність у порядку передоручення від 26 вересня 2024 року. Згідно цієї довіреності ОСОБА_2 на підставі Витягу з ЄДР від 26 вересня 2024 року щодо НОМЕР_1 (ЄДРПОУ - НОМЕР_4) уповноважує в порядку передоручення ОСОБА_3 представляти інтереси НОМЕР_1 в судах України.

Апеляційним судом зауважено, що особою, якою видається довіреність, до вказаної довіреності повинен додаватися документ на підтвердження повноважень такої особи на здійснення відповідних дій від імені такого суб`єкта.

Натомість жодних доказів, що ОСОБА_2 є командиром Військової частини НОМЕР_1 на дату підписання довіреності, або доказів, що щодо уповноваження цієї посадової особи на вчинення таких дій у розумінні статті 59 КАС України (згідно закону, установчих документів) суду не надано.

Враховуючи викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надана довіреность не може бути належним доказом дійсної волі особи, що її видала, на уповноваження іншої представляти її інтереси. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому довірителем.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Апеляційним судом були вчинено дії щодо підтвердження наявності у ОСОБА_2 повноважень на підписання та подання касаційної скарги як командира Військової частини НОМЕР_3 . Проте, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація про Військову частину НОМЕР_3 та відповідно про особу командира Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Отже, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підписана представником заявника за відсутності належних доказів на підтвердження повноважень такої особи на здійснення процесуального представництва.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За вказаних обставин, апеляційний суд повернув апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України правильно застосував указані норми права, правильне їх застосовування є очевидним.

Доводи відповідача, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги.

Суд зауважує, що Військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною другою статті 333 КАС України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №580/8917/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Білак

І.В. Желєзний

Н.М. Мартинюк