Справа № 580/9705/24
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9705/24 Головуючий у І інстанції - Рідзель О.А.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Василенка Я.М., Собківа Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної прикордонної служби України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної прикордонної служби України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності внаслідок поранення (травми), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність;

- зобов`язати Державну прикордонну службу України призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу як особі, якій встановлено 3 групу інвалідності внаслідок поранення (травми), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, станом на 01.01.2023.

В обґрунтування позову зазначено, що 15 лютого 2023 року Позивач виконував завдання із захисту Батьківщини на околиці населеного пункту Бахмут, отримав поранення та доставлений до медичного закладу.

26 червня 2023 року Головним військово-медичним клінічним центром (Центральний клінічний госпіталь) Позивачу проведено медичний огляд, за результатами якого діагноз та постанова гарнізонної ВЛК про причинний зв`язок захворювання: Поранення (травма), Так, пов`язане із захистом Батьківщини. Захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби.

В подальшому за результатами огляду Черкаською обласною МСЕК Позивачу визначено ступінь втрати працездатності у відсотках: Захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби - 25%; Поранення (травма), Так, пов`язане із захистом Батьківщини - 10%.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ № 427242 від 28.12.2023 Позивачу встановлено 3 групу інвалідності з причини «Захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби».

Згідно з висновком № 211 комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , за Позивачем визнано право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в сумі 187 880,00 грн.

Проте, на переконання Позивача, Державною прикордонною службою не було враховано наявність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, передбачених абз. 4 п.п. 1 п. 6 Порядку № 975 як особі, якій встановлено 3 групу інвалідності внаслідок поранення (травми), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 24.06.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на посаді Інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги першої групи мінометів першого вогневого відділення мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування.

26 червня 2023 року Головним військово-медичним клінічним центром (Центральний клінічний госпіталь) Позивачу проведено медичний огляд, за результатами якого складно довідку від 26.06.2023 № 2292 (т. 1, а.с. 34).

Діагноз та постанова гарнізонної ВЛК про причинний зв`язок захворювання: «Залишкові явища після вибухової травми (15.02.2023) - акубаротравми у вигляді двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови до 2,0 м на ліве вухо, до 5,0 м на праве вухо, Tinnitus, вогнепального осколкового дотичного поранення лівої кисті та операції: (15.02.23) - ПХО рани, (28.02.23) - накладання вторинних швів у вигляді зміцнілих шкірних рубців без порушення функції.

Поранення (травма), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. (акти службового розслідування за формами: Нвс-1 №142-23, Нвс-5 №142-23, затверджені начальником 11 ПЗ від 21.03.2023).

Аліментарне ожиріння 1 ст. Хронічна таракалгія, фаза нестійкої ремісії. Виразкова хвороба 12-палої кишки, стадія ремісії. Короткозорість ст. 0.5Д при гостроті зору з корекцією 1.0 обох очей.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2023 № 678-ОС Позивача звільнено запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числі осіб з інвалідністю та/або одного зі своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи 2 групи) пункту 2 частини четвертої статті 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.12.2023 № 739-ОС солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

За результатами огляду Черкаською обласною МСЕК Позивачу встановлено 3 групу інвалідності. Причина: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби» (Довідка до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 427242 від 28.12.2023) (т. 1, а.с. 35).

Також, Позивачу визначено наступний ступінь втрати працездатності у відсотках: Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби - 25%; Поранення (травма), Так, пов`язане із захистом Батьківщини - 10% (довідка серії 12ААА № 066251 від 28.12.2023 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках) (т. 1, а.с. 42).

Згідно з висновком від 13.01.2024 № 211 Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 25 зв.), відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в сумі 187 880,00 грн.

Рішенням № 284, затвердженим 01.04.2024 Головою Державної прикордонної служби України (т. 1, а.с. 20), Позивачу призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023, в сумі 187 880,00 грн.

Наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.04.2024 № 314-ОС (т. 1, а.с. 26 зв.) доручено виплатити Позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 187 880,00 грн.

29 червня 2024 року Позивач звернувся до Відповідача з приводу незгоди з розміром одноразової грошової допомоги та зазначив, що має право на її отримання у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Листом від 31.07.2024 № 12/1234/1381 (т. 1, а.с. 29) ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив Позивача, що відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 28.12.2023 серії 12ААГ № 427242 останньому встановлено 3 групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. У зв`язку з цим, Позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність III групи.

Вважаючи протиправними дії Відповідача щодо непризначення Позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності внаслідок поранення (травми), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, останній звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами огляду Черкаською обласною МСЕК Позивачу встановлено 3 групу інвалідності. Причина захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. (довідка до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 427242 від 28.12.2023).

Будь-якої інформації щодо іншої причини інвалідності (зокрема з причин поранення, травми, каліцтва) вказана довідка МСЕК не містить, а тому доводи Позивача, що інвалідність йому встановлена у зв`язку із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, суд першої інстанції вважав необґрунтованими.

Суд першої інстанції також зазначив, що рішення МСЕК щодо встановлення причинного зв`язку інвалідності Позивача із захворюванням є чинним, доказів його оскарження не надано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що за встановленими Позивачу причинами інвалідності 3 групи (захворювання, пов`язане з проходженням військової служби), він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність на підставі абз. 4 підп. 2 п. 6 Порядку № 975.

Отже, Відповідачем не допущено порушення вимог норм законодавства України під час призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою ст. 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.п. 4, 5 частини другої ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

- встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

- встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до пп. «б» частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Згідно з ч. 2 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до частин 2, 3 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Частиною шостою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною дев`ятою ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 4 пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку № 975 військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи; 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Щодо доводів Позивача про наявність у нього права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення № 1317) причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі постанови військово-лікарської комісії, оформленої як довідка військово-лікарської комісії, свідоцтво про хворобу або витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії за формою, затвердженою Міноборони, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Відповідно до п. 13 Положення № 1317 ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках на підставі постанови військово-лікарської комісії, оформленої як довідка військово-лікарської комісії, свідоцтво про хворобу або витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії за формою, затвердженою Міноборони, та направлення командира військової частини чи територіального центру комплектування та соціальної підтримки на встановлення ступеня втрати працездатності. Копії документів, зазначених у цьому пункті, можуть бути подані в паперовій формі. Копія такого документа завіряється уповноваженою особою відповідно до Порядку здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2023 року № 901.

Згідно з п. 26 Положення № 1317 особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання, зокрема:

- одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час;

- пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій.

Таким чином, саме МСЕК уповноважена на прийняття рішення про встановлення інвалідності із визначенням причини інвалідності. Крім того, причина по якій особі надається інвалідність зазначається саме у довідці МСЕК.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи та встановлено судом першої інстанції, за результатами огляду Черкаською обласною МСЕК Позивачу встановлено 3 групу інвалідності по причині захворювання, ТАК, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується Довідкою до акта огляду МСЕК від 28.12.2023 серії 12ААГ № 427242.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення МСЕК щодо встановлення причинного зв`язку інвалідності Позивача є чинним, доказів його оскарження, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, надано не було.

Таким чином, наявними в матеріалах даної адміністративної справи доказами підтверджено, що Позивачу встановлено 3 групу інвалідності по причині захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з висновком від 13.01.2024 № 211 Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 25 зв.), відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в сумі 187 880,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за встановленими Позивачу причинами інвалідності 3 групи (захворювання, пов`язане з проходженням військової служби), він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність на підставі абз. 4 підп. 2 п. 6 Порядку № 975, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

Я.М. Собків