Справа № 160/2814/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2025 рокуСправа №160/2814/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
30.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає їй право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, періоди роботи з 11.10.2017 року по 03.06.2024 року (по день звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії) - вихователем Комунального закладу Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 6 Зоряний м. Тернівка, який з 12.08.2022 року перейменований на Комунальний заклад Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 6 Зоряний Тернівської міської ради Дніпропетровської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з дати звернення за призначенням пенсії - з 03.06.2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з 18.02.2025 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.06.2024 року звернулась до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою та документами щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до п 2-1 розділу XV Закону України від 09.07.2003 року № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон 1058).
Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву Позивача та надані нею документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання.
Позивач оскаржила вказану відмову до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року в адміністративній справі № 160/21826/24 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.06.2024 року № 39 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період її роботи:

- з 01.07.1998 року по 21.07.2003 року вихователем у дитячому садку «Горобина» ДВАТ «Шахта «Дніпровська»;

- з 22.07.2003 року по 30.11.2006 року вихователем дитячого садку «Зоряний» ВСП «Шахта «Героїв Космосу» ВАТ «Павлоградвугілля»;

- з 27.08.2006 року по 30.11.2006 року вихователем дитячого садочку «Зоряний» в філії «Соцвугілля» ВАТ «Павлоградвугілля»;

- зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 03.06.2024 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року у справі № 160/21826/24 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивачу зараховано періоди роботи: з 01.07.1998 року по 21.07.2003 року вихователем у дитячому садку «Горобина» ДВАТ «Шахта «Дніпровська»; з 22.07.2003 року по 30.11.2006 року вихователем дитячого садку «Зоряний» ВСП «Шахта «Героїв Космосу» ВАТ «Павлоградвугілля»; з 27.08.2006 року по 30.11.2006 року вихователем дитячого садочку «Зоряний» в філії «Соцвугілля» ВАТ «Павлоградвугілля».

За результатами розгляду звернення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року у справі № 160/21826/24 було винесено рішення від 24.12.2024 року №39 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п 2-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки в позивача відсутня необхідна кількість стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також відсутня інформація, що особа не займає посади, що дають право на призначення пенсії за вислугу року на день звернення за її призначенням.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 52 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.

Згідно із п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.04.2015 року) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02.03.2015 року за № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (надалі за текстом - Закон № 213-VІІІ) статтю 55 Закону № 1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт "е", за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Ці зміни набрали чинності 01.04.2015 року.

Законом України від 24 грудня 2015 року за № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01 січня 2016 року; далі за текстом - Закон № 911-VІІІ) у п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ в абзаці першому слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років". Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходу на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року за № 2-р/2019 у справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 встановлено, що положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як наслідок, приведена норма ст. 55 Закону № 1788-XII підлягає застосуванню з 04.06.2019 року в редакції, яка діяла до змін, унесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII, і передбачає право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Разом з тим Законом України від 03.10.2017 року за № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі за текстом - Закон № 2148-VIII; набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також Законом № 2148-VIII абзац 2 п. 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV викладено в такій редакції: "Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Суд зазначає, що вказаною нормою лише збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIII мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону "Про пенсійне забезпечення".

За таких умов, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи, має право на обчислення її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, яка діяла до змін, унесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Крім того, зі змісту п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" слід дійти висновку про те, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі за текстом - Перелік № 909).

Відповідно до розд. 1 "Освіта" Переліку № 909, закладами і установами освіти є дошкільні навчальні заклади всіх типів: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Отже, на день звернення позивача із заявою 03.06.2024 року про призначення пенсії за вислугу років, пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Із урахуванням викладеного, суд зазначає, що доводи відповідачів про необхідність набуття пільгового стажу станом на 11.10.2017 року не менше 26 років 6 місяців для призначення пенсії за вислугу років є помилковими.

Судом встановлено, що у спірному рішенні відповідачем зазначено, що страховий стаж позивача становить 27 років 08 місяців 29 днів, до страхового стажу враховано всі періоди роботи. Стаж роботи позивача по спеціальності станом на 11.10.2017 року 19 років 03 місяці 11 днів.

При цьому відповідачем до стажу роботи позивача по спеціальності не враховано період роботи з 11.10.2017 до 31.05.2024 року (згідно відомостей Форми РС-право).

Суд вважає, що згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.07.1998 року остання працювала:

- з 01.07.1998 року по 21.07.2003 року - вихователем з повним робочим днем (додатково підтверджується копією довідки від 04.06.2024 року № 383, з якої вбачається, що в цей період працювала працювала вихователем у дитячому садку «Горобина» ДВАТ «Шахта «Дніпровська» та копією наказу № 693к від 31.10.2001 року, наказу № 378к від 29.07.2003 року Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»);

- з 22.07.2003 року по 31.12.2004 року - вихователем дитячого садка «Зірковий» на період відпустки по догляду за дитиною ВСП «Шахта «Героїв Космосу» ВАТ «Павлоградвугілля» (додатково підтверджується копією довідки від 07.06.2024 року № 733);

- з 01.01.2004 року по 12.09.2004 року - вихователем другої категорії дитячого садка «Зірковий» на період відпустки по догляду за дитиною ВСП «Шахта «Героїв Космосу» ВАТ «Павлоградвугілля» (додатково підтверджується копією довідки від 07.06.2024 року № 733);

- з 13.09.2004 року по 26.08.2006 року - вихователем другої категорії на постійне місце роботи дитячого садка «Зірковий» ВСП «Шахта «Героїв Космосу» ВАТ «Павлоградвугілля» (додатково підтверджується доданою до цього позову копією довідки від 07.06.2024 року № 733);

- з 27.08.2006 року по 30.11.2006 року - вихователем ДНЗ «Зоряний» в Філії «Соцвугілля» ВАТ «Павлоградвугілля»;

- з 01.12.2006 року (по 31.05.2024 року згідно з Формою ПС) - вихователем Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 6 «Зоряний» м. Тернівка, який з 12.08.2022 року перейменований на Комунальний заклад «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 6 «Зоряний» Тернівської міської ради Дніпропетровської області.

Натомість зі змісту спірного у цій справі рішення вбачається, що відповідачем викладено висновок стосовно того, що спеціальний стаж позивача підлягає обрахунку саме по 11.10.2017 року (дата набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VII від 03.10.2017 року №2148-VII).

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає таке.

Як вже було вказано, Законом №2148-VIII, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, доповнено пунктом 2-1 розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачених статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Згідно із п. 16 Закону розділу XV Прикінцеві положення №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині обмеження права на пільговий стаж, здобутий після 11 жовтня 2017 року.

Приписами ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що "положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності" (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України зазначає, що до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац шостий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018).

Юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття „легітимні очікування) (Доповідь „Верховенство права, схвалена Європейською Комісією „За демократію через право (Венеційською Комісією) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року).

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Відтак, суд доходить висновку про те, що, обмежуючи пунктом 2.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 року для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Так, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 сформовано наступну правову позицію: «Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду також не погоджується з посиланням скаржника на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

Крім того суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 року у справі №240/24/21 зазначено, що, обмеження врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Зважаючи на те, що в рамках розгляду цієї справи судом встановлено, що позивач з 11.10.2017 року по 31.05.2024 року працювала на посаді вихователя Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 6 «Зоряний» м. Тернівка, який з 12.08.2022 року перейменований на Комунальний заклад «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 6 «Зоряний» Тернівської міської ради Дніпропетровської області, то висновки відповідача стосовно відсутності підстав для врахування стажу після 11.10.2017 року є необґрунтованим.

Відтак, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 24.12.2024 року № 39 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Своєю чергою, досліджені судом обставини та докази є свідченням наявності підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає їй право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, періоди роботи з 11.10.2017 року по 31.05.2024 року вихователем Комунального закладу Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 6 Зоряний м. Тернівка, який з 12.08.2022 року перейменований на Комунальний заклад Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 6 Зоряний Тернівської міської ради Дніпропетровської області.

В той же час, з огляду на встановлені судом обставини порушення прав позивача та не здійснення належного розгляду заяви останньої в частині визначення спеціального стажу належним способом відновлення таких прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2024 року про призначення пенсії за вислугу років згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 року №1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019 року та з урахуванням висновків суду у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв всупереч чинному законодавству України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у сумі 1211,20 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 968,96 грн.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72-77, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 24.12.2024 року № 39 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7, ) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), що дає їй право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, періоди роботи з 11.10.2017 року по 31.05.2024 року вихователем Комунального закладу Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 6 Зоряний м. Тернівка, який з 12.08.2022 року перейменований на Комунальний заклад Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 6 Зоряний Тернівської міської ради Дніпропетровської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 03.06.2024 року про призначення пенсії за вислугу років згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.1991 року №1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019 року та з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна