Справа № 640/23536/20
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2025 року м. Ужгород№ 640/23536/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі по тесту ОАСК) із позовною заявою звернувся Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ), якою просив суд: « 1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; 2. Позовну заяву- задовольнити; 3. Скасувати рішення управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 10 серпня року № 2511 про скасування посвідки на тимчасова проживання громадянина КНР ОСОБА_1 .».

Ухвалою ОАСК від 05 жовтня 2020 року було відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою ОАСК від 25 січня 2021 року було зупинено провадження в адміністративній справі № 640/23536/20 за позовом Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/19495/20.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі по тексту Закон України № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року. На підставі статті 1 Закону України № 2825-ІХ ОАСК ліквідований. На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2825-ІХ (в редакції Закону України № 3863-ІХ) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.

05 березня 2025 року вказана справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Внаслідок автоматизованого розподілу справ, справу передано на розгляд судді Гаврилко С.Є.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року було прийнято до розгляду дану адміністративну справу та поновлено провадження у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на законних підставах оформив посвідку на тимчасове проживання в Україні, у зв`язку із офіційним працевлаштуванням у ТОВ «ФЬОРСТ СТЕП», однак рішенням відповідача ОСОБА_1 скасовано посвідку на тимчасове проживання, у зв`язку недостовірністю даних, що містяться у поданих ТОВ «ФЬОРСТ СТЕП» документах, Київським обласним центром зайнятості було видано наказ, котрим скасовано дозволи (в т.ч., виданого на позивача) на застосування праці іноземців та осіб без громадянства. На підставі чого, відповідачем було прийняте оскаржуване рішення. Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправними, у зв`язку із чим звернувся із даним позовом до суду. Наголосив, що відповідачем у змісті свого рішення не визначено точної підстави для прийняття рішення про скасування посвідки, що унеможливлює позивачу встановити обґрунтовані обставини прийняття такого рішення.

До суду надійшов відзив, у якому представник відповідача вказав, що на адресу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшов лист Київського обласного центру зайнятості, яким повідомлено, що наказом Київського обласного центру зайнятості прийнято рішення щодо скасування дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, відповідно до статті 42 частини 2 пункту 4 Закону України «Про зайнятість населення». У зв`язку із чим, було прийнято рішення № 2511 від 10 серпня 2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання, видану громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 . Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 прибула на територію України для працевлаштування у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ФЬОРСТ СТЕП», про що Київським міським центром зайнятості видано відповідний дозвіл №5461 від 13 лютого 2020 року на використання праці останнього (а.с. 9).

В зв`язку з вимогами законодавства України щодо необхідності документального оформлення законного перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, позивач звернувся до відповідача для видачі посвідки на тимчасове проживання на території України. Позивачем подано відповідні документи для оформлення посвідки на тимчасове проживання.

28 лютого 2020 року позивач отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , дата закінчення строку дії 13 лютого 2023 року, що не заперечується учасниками справи.

Листом від 31 липня 2020 № 2217/007/01-36 Київський міський центр зайнятості повідомив Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, що наказом Київського міського центру зайнятості № 168/01-28.01 від 30 липня 2020 року було скасовано дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, зокрема, громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , відповідно до статті 42 частини 2 пункту 4 Закону України «Про зайнятість населення» (а.с. 41).

На підставі вказаного, 10 серпня 2020 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняло рішення № 2511, яким скасовано позивачу посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (а.с. 40).

Вважаючи рішення відповідача протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі по тексту Закон України № 3773-VI) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

За змістом статті 4 частини 15 Закону України № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

При цьому документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 5-1 Закону України № 3773-VI строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить у випадку, визначеному частиною четвертою статті 4 цього Закону, - строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року (далі по тексту Порядок № 322).

Судом встановлено, що тимчасова посвідка позивача скасована Центральним міжрегіональним управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку № 322.

Відповідно до підпункту 6-1 пункту 63 Порядку №322 посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся.

За приписами пункту 64 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття (пункт 65 Порядку № 322).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до супровідного листа від 11 серпня 2020 року № 8010.6.2-32015/80.1-20 відповідачем на адресу позивача та ТОВ «ФЬОРСТ СТЕП» надіслано копію оскаржуваного рішення (а.с. 38).

Оскаржуване рішення прийняте відповідно до підпункту 6-1 пункту 63 Порядку №322 з підстав скасування дозволу № 5461 від 13 лютого 2020 року на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на підставі наказу Київського міського центру зайнятості № 168/01-28.01 від 30 липня 2020 року, тобто документу, зазначеного у статті 5 частині 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який подавався позивачем для оформлення посвідки, про що свідчить лист від 31 липня 2020 № 2217/007/01-36, згідно зі змістом якого Київський міський центр зайнятості повідомив Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, зокрема, і дозволу позивача.

Суд зазначає, що скасування дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, зокрема, і дозволу щодо позивача не є спірним.

Повноваження територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції щодо скасування дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства передбачені статтею 42-10 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VІ, відповідно до змісту якої передбачено, що територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, має право на скасування виданих дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що саме з листа Київського міського центру зайнятості від 31 липня 2020 № 2217/007/01-36, відповідачем встановлено обставини, які відповідно до положень підпункту 6-1 пункту 63 Порядку №322 є підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання на території України № 800131871.

При цьому, правомірність дій Київського міського центру зайнятості щодо скасування дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства № 5461 від 13 лютого 2020 року, виданого позивачу, не є предметом розгляду даної справи.

Окрім того, суд заважує, що провадження вданій справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 640/19495/20 за позовом ТОВ «Фьорст Степ» до Київського обласного центру зайнятості, за участі третьої особи - Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про скасування наказу про скасування дозволу на застосування праці іноземців.

Як вбачається із відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі судових рішень рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фьорст Степ» до Київського обласного центру зайнятості, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, про скасування наказу від 30 липня 2020 року № 168/01-28.01 відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року в адміністративній справі №640/19495/20 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року залишено без змін.

З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами позивача про те, що оскаржуване рішення не має належного обґрунтування, оскільки в ньому вказано законодавчо визначені підстави для його прийняття та надано достатні, достовірні та допустимі докази, з урахуванням яких суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ) про скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (Шостий апеляційний адміністративний суд).

СуддяС.Є. Гаврилко