Справа № 640/18536/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Київ № 640/18536/19

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Панової Г.В., суддів: Василенко Г.Ю., Панченко Н.Д.,

при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,

за участю представників сторін:

від позивача Перепелицін К.М.,

від відповідача-1 Козак А.Л.,

від відповідача-2 не з`явились,

від третьої особи-1 не з`явились,

від третьої особи-2 не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України,

Прем`єр-Міністра України Гончарука Олексія Валерійовича

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

про визнання протиправними дій та скасування пропозиції від 04.09.2019,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Кабінету Міністрів України (далі по тексту відповідач-1), Прем`єр-Міністра України Гончарука Олексія Валерійовича (далі по тексту відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Кабінету міністрів України щодо внесення Президенту України подання від 04 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України;

- скасувати пропозицію Прем`єр-Міністра Гончарука Олексія Валерійовича від 04 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що пропозиція прем`єр-міністра України від 04.09.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України з посиланням на частину четверту статті 118 Конституції України та частину другу статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки єдиним установленим порядком призначення голови Київської міської державної адміністрації, враховуючи спеціальний статус міста Києва є призначення голови Київської міської державної адміністрації, за результатами виборів Київського міського голови. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 10-1 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві, відтак голова Київської міської ради одночасно обіймає посаду голови Київської міської державної адміністрації.

Позивач зауважив, що він виконує обов`язки Київського міського голови, як такий що отримав перемогу на позачергових виборах Київського міського голови від 16 листопада 2015 року, відтак його повноваження як Київського міського голови становлять п`ять років і завершуються не раніше 16 листопада 2020 року, тому його повноваження як голови Київської міської державної адміністрації не можуть бути припинені раніше 16 листопада 2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання у справі.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2019 суд залучив до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду колегією суддів.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15.12.2022 (далі по тексту - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/18536/19, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Пановій Г.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 суд прийняв до провадження адміністративну справу № 640/18536/19 та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження колегією суддів під головуванням головуючої судді Панової Г.В. Суд розпочав підготовку справи до судового розгляду та призначив підготовче засідання.

У наявному в матеріалах справи відзиві на позовну заяву, який подано до суду представником Прем`єр-Міністра України та Кабінету Міністрів України відповідачі щодо позову заперечували та просили у задоволенні позову відмовити. Зазначили, що законодавчо врегульовано процедуру призначення та звільнення з посад голів місцевих державних адміністрацій, зокрема строк повноважень суб`єктів, які беруть участь в процедурі такого призначення/звільнення. Разом з тим, виключне право звільняти осіб, які обіймають посади голів місцевих державних адміністрацій належить Президенту України.

Додатково представник відповідачів зазначив, що Указом Президента України від 25.06.2014 № 556/2014 «Про призначення Кличка В. головою Київської міської державної адміністрації» позивача було призначено головою Київської міської державної адміністрації та відповідачі жодним чином не заперечують право позивача як обраного голови Київської міської ради здійснювати свої повноваження на цій посаді до закінчення строку на який його обрано.

Крім того, представник відповідачів зазначив про відсутність самостійних наслідків для позивача з огляду на рішення Уряду про направлення Президентові України подання про звільнення позивача.

Також після прийняття до провадження Київським окружним адміністративним судом справи № 640/18536/19 Кабінетом Міністрів України було подано до суду відзив на позовну заяву.

У вказаному відзиві відповідач-1 зазначив, що пунктом 2 частини другої статті 23 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлено, що Уряд розглядає питання щодо призначення на посаду або звільнення з посади голів місцевих державний адміністрацій і внесення Президенту України відповідних подань. Відповідач-1 наголошував, що голова Київської міської державної адміністрації призначається Президентом України в порядку, передбаченому Конституцією та законами України. Разом з тим, положеннями частини другої статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» закріплено, що голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України. Відтак, строк повноважень осіб, які обіймають посади голів місцевих державних адміністрацій чітко визначено на законодавчому рівні. В той же час, пропозиція Кабінету Міністрів України про звільнення позивача із займаної посади містить зазначення правових підстав здійснення таких дій, зокрема ч.4 ст. 118 Конституції України та ч.2 ст. 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Разом з тим, відповідач-1 наголошував на відсутності порушеного права позивача, оскільки порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її парва та/або виникнення додатквого обов`язку в публічно-правових відносинах. На думку відповідача-1 в результаті дій та рішень відповідачів не було порушено права позивача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти позову заперечували та подали до суду пояснення відносно позову, в яких просили відмовити повністю у задоволенні позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі № 640/18536/19 та призначив справу до розгляду по суті позовних вимог.

У судове засідання, призначене у справі на 07.04.2025 з`явились представник позивача та Кабінету Міністрів України. Відповідач-2 та треті особи у судове засідання не з`явились. Вказані особи були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового розгляду справи у передбачений законодавством строк. Заяви або клопотання від зазначених осіб до суду не надходили.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання представника Кабінету Міністрів України та Прем`єр-Міністра України Гончарука Олексія Валерійовича про закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі обставини.

Указом Президента України від 25.06.2014 № 556/2014 «Про призначення В.Кличка головою Київської міської державної адміністрації» призначено Кличка Віталія Володимировича головою Київської міської державної адміністрації.

Згідно з протоколом № 2 засідання Кабінету Міністрів України від 04.09.2019 у розділі кадрові питання відображено відомості "...внести Президентові України подання про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації".

04.09.2019 за вих. № 318330/0/2-19 за підписом Прем`єр-Міністра України Гончарука О. оформлено відповідно до частини четвертої статті 118 Конституції України та частини другої статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» пропозицію Кабінету Міністрів України щодо звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень президента України, яка подана Президентові України Зеленському В.О.

Не погоджуючись із діями Кабінету Міністрів України щодо внесення Президенту України подання від 04.09.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України та оформленою Прем`єр-Міністром України пропозицією від 04.09.2019, вважаючи свої права порушеними позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою, другою статті 118 Конституції України унормовано, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 118 Конституції України голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною п`ятою статті 118 Конституції України голови місцевих державних адміністрацій при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України і Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня.

Закон України «Про столицю України місто-герой Київ» від 15.01.1999 № 401-XIV визначає спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України.

Статтею 10-1 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» обумовлено, що виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Голова Київської міської державної адміністрації призначається Президентом України в порядку, передбаченому Конституцією та законами України (ч.2 ст. 10-1 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ»).

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» обумовлено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

У відповідності до частин першої і другої статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій. Голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» врегульовано, що Повноваження голів місцевих державних адміністрацій можуть бути припинені Президентом України у разі: 1) прийняття відставки голови відповідної обласної державної адміністрації; 2) подання Прем`єр-Міністра України; 3) висловлення недовіри простою більшістю голосів від складу відповідної ради; 4) з інших підстав, передбачених цим та іншими законами України; 5) з ініціативи Президента України.

У разі обрання нового Президента України голови місцевих державних адміністрацій продовжують здійснювати свої повноваження до призначення в установленому порядку нових голів місцевих державних адміністрацій.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 30 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації та їх голови при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України.

Місцеві державні адміністрації та їх голови при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Кабінетом Міністрів України та підзвітні і підконтрольні йому.

Згідно з частиною другою статті 120 Конституції України організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами України.

Закон України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII відповідно до Конституції України визначає організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України.

Частиною першою, другою статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» обумовлено, що Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Приписами пункту 4 частини другої статті 23 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України розглядає питання щодо призначення на посаду або звільнення з посади голів місцевих державних адміністрацій і внесення Президенту України відповідних подань.

Згідно з частинами першою-другою статті 41 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України спрямовує свою діяльність на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.

Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції та законів України здійснює свої повноваження шляхом прийняття рішень на його засіданнях більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону.

Порядок розгляду питань, пов`язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 298 (далі - Порядок № 298), визначає процедуру розгляду подання щодо, зокрема, призначення на посаду та звільнення з посади голів місцевих держадміністрацій.

Підпунктом 5 пункту 1 Порядку № 298 обумовлено, що цей Порядок визначає процедуру розгляду подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади голів місцевих держадміністрацій.

Приписами підпункту 7 пункту 2 Порядку № 298 обумовлено, що відповідно до Конституції України та Законів України Про Кабінет Міністрів України, Про центральні органи виконавчої влади, Про місцеві державні адміністрації, Про столицю України - місто-герой Київ голова місцевої держадміністрації призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

Згідно з підпунктом 4 пункту 7 Порядку № 298 подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади або погодження призначення на посаду (звільнення з посади) стосовно голови місцевої держадміністрації вноситься Кабінетом Міністрів України Президентові України.

Пропозиції Кабінетові Міністрів України щодо кандидатур для призначення на посаду та звільнення з посади голів обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій вносить Прем`єр-міністр України.

Пропозиції Прем`єр-міністрові України для подальшого внесення Кабінетові Міністрів України стосовно кандидатур для призначення на посади голів обласних, Київської міської, районних у м. Києві, районних держадміністрацій, першого заступника, заступників голів обласних, Київської міської держадміністрацій, а також заступника голови Київської міськдержадміністрації, повноваження якого стосується сфери виконавчої влади, вносяться після попереднього розгляду в установленому порядку в Секретаріаті Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку підготовки пропозицій та попереднього розгляду кандидатур для призначення на посади та звільнення з посад керівників місцевих державних адміністрацій, затвердженого Указом Президента України від 04.08.2006 № 675/2006, у разі внесення Кабінетом Міністрів України подання Президентові України про звільнення з посади голови місцевої державної адміністрації Адміністрація Президента України протягом п`ятнадцяти календарних днів здійснює підготовку та подає на розгляд Президентові України в установленому порядку відповідні пропозиції.

До подання Кабінету Міністрів України про звільнення з посади голови місцевої державної адміністрації додаються такі документи: обґрунтування причини неможливості перебування особи на займаній посаді разом із поясненням особи, яку звільняють, у разі потреби - матеріалами службового розслідування, медичною довідкою, чи заява особи про звільнення за власним бажанням, про відставку, інші документи, що безпосередньо стосуються питання.

З урахуванням викладеного суд зауважує, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій, які призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України. Голови місцевих державних адміністрацій при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України і Кабінетом Міністрів України, відповідальні, підзвітні та підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня, зокрема Кабінету Міністрів України.

Професійна діяльність осіб на адміністративних посадах в органах виконавчої влади - місцевих державних адміністраціях є публічною службою.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Питання про призначення на посади голів місцевих державних адміністрацій та припинення їх повноважень урегульовані статтею 118 Конституції України та статтями 8 і 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-XIV, згідно з якими вони віднесені до компетенції Президента України.

При цьому, нормами статті 10-1 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» обумовлено, що голова Київської міської державної адміністрації призначається Президентом України в порядку, передбаченому Конституцією та законами України.

Зазначена норма не визнавалася неконституційною та не скасована жодним актом чинного законодавства.

Разом з тим, частиною четвертою статті 118 Конституції України унормовано, що голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

Одночасно, суд наголошує, що частиною другою статті 2 розділу VІІ Прикінцевих положень Закону України «Про столицю України- місто-герой Київ» обумовлено, що голови місцевих державних адміністрацій в місті Києві призначаються на посади і звільняються з посад Президентом України в порядку, передбаченому Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду від 25.12.2003 № 21-рп/2003 у справі № 1-45/2003 (справа про особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті Києві) Конституційний Суд висловив свою позицію, що:

1.1. Київська міська державна адміністрація є єдиним в організаційному відношенні органом, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади. З питань, віднесених до відання місцевого самоврядування, цей орган підзвітний і підконтрольний Київській міській раді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - Кабінету Міністрів України.

1.2. Київську міську державну адміністрацію має очолювати лише особа, обрана Київським міським головою, яка Президентом України призначається головою Київської міської державної адміністрації. Як голова Київської міської державної адміністрації Київський міський голова з питань здійснення виконавчої влади є відповідальним перед Президентом України і Кабінетом Міністрів України, підзвітним і підконтрольним Кабінету Міністрів України.

На посадову особу, яка є Київським міським головою і одночасно головою Київської міської державної адміністрації, не поширюються вимоги про граничний вік перебування на державній службі.

Статтею 92 Закону України «Про Конституційний Суд України» обумовлено, що юридичну позицію Конституційний Суд викладає у мотивувальній та/або резолютивній частині рішення, висновку. Юридична позиція Суду може міститися в ухвалах про відмову у відкритті конституційного провадження у справі та про закриття конституційного провадження у справі, постановлених Сенатом чи Великою палатою.

Конституційний Суд може розвивати і конкретизувати юридичну позицію Суду у своїх наступних актах, змінювати юридичну позицію Суду в разі суттєвої зміни нормативного регулювання, яким керувався Суд при висловленні такої позиції, або за наявності об`єктивних підстав необхідності покращення захисту конституційних прав і свобод з урахуванням міжнародних зобов`язань України та за умови обґрунтування такої зміни в акті Суду.

При цьому, у Рішенні Конституційного Суду України від 13.10.2005 №9-рп/2005 у справі № 1-22/2005 суд зазначив, що положення пункту 10 частини першої статті 106, частин першої, другої, четвертої статті 118, частини третьої статті 133, частини другої статті 140 Конституції України (254к/96-ВР ), частини четвертої статті 1, частини другої статті 8, частини четвертої статті 9 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 9 квітня 1999 року № 586-XIV (586-14), пункту 2 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" від 15 січня 1999 року № 401-XIV (401-14) в їх взаємозв`язку, в аспекті порушених у конституційному поданні питань щодо особливостей здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування у районах міста Києва, треба розуміти так, що районну в місті Києві державну адміністрацію має очолювати лише особа, обрана головою районної в місті Києві ради, яка Президентом України призначається на посаду голови районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до Конституції України Закон України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-XIV визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що у пропозиції Прем`єр-Міністра від 04 вересня 2019 року наведена правова підстава її внесення, а саме частина 4 статті 118 Конституції України та частина друга статті 8 Закону України « Про місцеві державні адміністрації» з викладенням пропозиції Кабінету Міністрів України звільнити ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації з обґрунтуванням підстав внесення такої пропозиції.

В частині доводів позивача стосовно того, що 16.11.2015 ОСОБА_1 було обрано на посаду Київського міського голови на період п`ять років, тобто до 16.11.2020 року у відповідності до приписів статті 141 Конституції України, відтак його повноваження не можуть бути припинені раніше 16.11.2020, суд зауважує, що приписами пункту 10-1 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» які обумовлюють особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України та якою визначено, що голова Київської міської державної адміністрації призначається Президентом України в порядку, передбаченому Конституцією та законами України є відсилочною нормою.

Разом з тим, частиною другою статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» які у спірній ситуації є спеціальними нормами, обумовлено, що голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України.

Відтак, з огляду на викладене, враховуючи закінчення строку повноважень Президента України у Кабінету Міністрів України були наявні підстави для внесення Президенту України подання від 04 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України.

При цьому, суд зауважує, що норма статті 10-1 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» була внесена до зазначеного Закону у вересні 2010 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» щодо порядку утворення районних рад» від 07.09.2010 № 2500-VI та зазначеним приписам не надавалася правова та юридична оцінка Конституційним судом у рішення від 25.12.2003 № 21-рп/2003 у справі № 1-45/2003 та від 13.10.2005 № 9-рп/2005 у справі № 1-22/2005, оскільки останні були прийняті раніше.

Водночас, у межах даних правовідносин суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Водночас оскаржувані дії Кабінету міністрів України щодо внесення Президенту України подання від 04 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України та пропозиція Прем`єр-Міністра Гончарука Олексія Валерійовича від 04 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Київської міської державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України не є індивідуальними актами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, адже не змінюють стану суб`єктивних прав та обов`язків позивача, зокрема, не встановлюють, не змінюють та не припиняють прав позивача.

Частиною третьою статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Імперативною номрою частини четвертої статті 118 Конституції України обумовлено, що голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

З огляду на викладене, суд констатує, що прийняття остаточного рішення про звільнення з посади голови місцевої державної адміністрації належить виключно до компетенції Президента України, а відтак саме прийнятий за результатами розгляду такого подання Указ Президента України є тим актом індивідуальної дії, який може порушувати права та законні інтереси позивача. У межах даного спору позивачем не надано доказів щодо прийняття такого Указу Президентом України.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Згідно із частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо зважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність порушеного права внаслідок вчинення відповідачами оскаржуваних дій, відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд вважає, що при вчиненні оскаржуваних дій відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Вимогами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень покладений на них обов`язок доказування виконали, відтак підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий - суддя Панова Г. В.

Судді: Василенко Г.Ю.

Панченко Н.Д.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 11 квітня 2025 р.