Справа № 200/3223/20-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 200/3223/20-а

адміністративне провадження № К/990/30132/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В.,

суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

секретар судового засідання Змієвська А.С.,

за участю представника позивача Турутіної О.В.,

представника відповідача Озацької О.В.

розглянув у судовому засіданні в режимі відеоконференції як суд касаційної інстанції справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2023 (суддя - Троянова О.В.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 (головуючий суддя Компанієць І.Д., судді: Гайдар А.В., Казначеєв Е.Г.) у справі №200/3223/20-а.

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі - ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 13.03.2020 № , № та № .

Справа судами розглядалась неодноразово.

Так, постановою Верховного Суду від 10.11.2021 рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками повторного перегляду, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2023, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024, позов задоволено.

Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2023, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Підставою касаційного оскарження відповідач визначає пункт 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» не підтверджено правомірність формування даних податкового обліку за оспорюваними господарськими операціями з огляду на порушення контрагентами позивача податкової дисципліни, відсутність у них необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, недоліки представленої первинної документації, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та їх подальше використання в господарській діяльності. Судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доводам щодо непідтвердження реальності проведених господарських операцій, внаслідок чого оскаржуваними рішеннями скасовано податкові повідомлення-рішення без належного обґрунтування в мотивувальних частинах.

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах підстав та доводів касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом проведено планову документальну виїзну перевірку ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства та з метою контролю за правильністю нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За наслідками проведеної перевірки складено акт № 10/28-10-54-13-07/05763599 від 07.02.2020, в якому, зокрема, відображено висновки про порушення позивачем:

підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 7 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 Дохід, норми параграфу 15 розділу Призначення фінансової звітності - Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 1, що призвело до зниження податку на прибуток на загальну суму 52 181 130 грн;

пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.3 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого: занижено податкове зобов`язання з ПДВ на загальну суму 451 225 грн;

В обґрунтування своєї позиції контролюючий орган посилається на податкову інформацію щодо контрагентів позивача та стверджує про необґрунтованість податкової вигоди з огляду на: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій із урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, позивачем здійснювались операції з придбання на митний території України вугілля та/або продуктів збагачення з контрагентами ТОВ «УГЛЕСПРОМ», ТОВ «АВ ТРЕЙД ГРУП», ТОВ «ЕККОН-СТІЛЛ», ТОВ «ТД «ЗАВОД СПЕЦІАЛЬНИХ СПЛАВІВ», ТОВ «АЛЬЯНС СУЧАСНИХ ТЕХНОЛОГІЙ», якими на порушення пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України не подано, або подано з порушенням строків, заяву про відмову від застосування пільги; Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Краматорську, порушено кримінальне провадження від 28.12.2018 стосовно посадових осіб ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України; стосовно контрагентів позивача порушено кримінальні провадження; на підтвердження реальності проведених господарських операцій до перевірки позивачем не надано сертифікатів якості придбаної продукції, відсутність яких не дає можливості підтвердити ланцюг постачання продукції та встановити фактичного виробника; перевіркою даних Єдиного реєстру податкових накладних неможливо встановити джерело походження товару (не відстежується ланцюг придбання товару), у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати предмет фактичної поставки та його відповідність предмету договору; по деяким контрагентам перевіркою не підтверджено факт транспортування продукції та не підтверджено адресу пункту навантаження продукції; у контрагентів-постачальників відсутні необхідні умови для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності, які необхідні для здійснення господарської діяльності (необхідна кількість штату працівників, виробничо-складські приміщення тощо); перевіркою не підтверджено факт постачання вугілля на адресу позивача через лінію зіткнення у межах Донецької області від ТОВ «УГЛЕСПРОМ» через ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Укрантрацит», яке відсутнє в затвердженому СБУ переліку осіб, яким надано право перевозити визначені товари з неконтрольованої українською владою території.

На підставі висновків вказаного акту перевірки Офісом великих платників податків ДПС 13.03.2020 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 451225грн та штрафними санкціями у сумі 225612,50грн;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 50 850 282 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 25425141грн;

№ про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 7 594 586 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 3797293грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що спірні господарські операції є реальними, фактично відбулися та безпосередньо пов`язані з власною господарською діяльністю позивача, тоді як висновки контролюючого органу щодо нереальності здійснення господарських операцій не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень є неправомірним.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пункт 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні даних податкового обліку, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» було укладено ряд договорів з поставки металобрухту, чорних вторинних металів, навуглеражувача, коксу, вугільної, феросплавної та іншої продукції, механічного та електричного обладнання, виконання робіт з ремонту тощо.

Так, між ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУД-ПОБУТ-СЕРВІС» (постачальник) укладено договір № 029/3395-17 від 19.12.2017 з придбання феросплавної продукції.

Крім того, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРОТРЕЙД КОМПАНІ» (постачальник) укладено договір № 029/2407-17 від 05.09.2017 з придбання феросплавної продукції.

З Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТИНГ 77» (постачальник) укладено договір № 029/2170-17 від 10.08.2017 з придбання феросплавної продукції.

ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» з Товариством з обмеженою відповідальністю Регіон-Трейдинг 17 (постачальник) укладено договори з додатками та підписано відповідні специфікації.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубріком» (постачальник) укладено договір № 028/161018 від 16.10.2018 з придбання товару.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю АВ Трейд «Групп» (постачальник) укладено договори № 029/451-17 від 14.02.2017, № 029/111-8 від 19.01.2018, № 029/803-19 від 20.04.2019 з придбання коксу.

З Товариством з обмеженою відповідальністю «Еккон-стіл» (постачальник) укладено договір № 029/271-17 від 31.01.2017 та специфікації № 1 до нього з придбанням товару.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Завод спеціальних сплавів» (постачальник) укладено договори № 029/5671-16 від 14.12.2016 та № 029/1692-18 від 07.08.2018 з придбання феросплавної продукції.

ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» з Товариством з обмеженою відповідальністю Євразія-Н (постачальник) укладено договір № 029/118-17 від 18.01.2017 з придбання коксу.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «РСП «Дніпро» (виконавець) укладено договір підряду № 53/18-1 від 20.07.2018 та додаткової угоди №1 від 02.11.2018 на виконання робіт з ремонту барабанів моталок стана 1400 холодної прокатки.

З Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега трейдінг» (постачальник) укладено договір № 029/145-18 від 24.01.2018 з придбання феросплавної продукції.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд плюс» (постачальник) укладено договори № 029/1106-18 від 11.06.2018, № 029/1745 від 01.06.2017 та додатковими угодами та специфікаціями до них, а також за договірними листами № 029/700 від 27.03.2018, № 029/943 від 28.04.2018, № 029/415 від 22.02.2018 з придбання продукції.

ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрславресурс» (постачальник) укладено договори, додаткові угоди та специфікації № 029/5862-16 від 26.12.2016, № 029/5867-16 від 01.11.2016, № 029/1004-17 від 01.04.2017, № 029/1782-17 від 03.07.2017, № 029/2951-17 від 03.11.2017, № 029/51-18 від 11.01.2018 з придбання чорних вторинних металів.

Факт виконання вказаних договорів підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, специфікаціями, сертифікатами, платіжними дорученнями, прибутковими ордерами, подорожніми листами, довіреностями на тримання товару.

Крім того, факт поставки товару підтверджується позивачем відмітками в Журналі обліку в`їзду автотранспорту у робочий час, а також у Журналі обліку в`їзду, виїзду автотранспорту у неробочий час. Форма та порядок ведення Журналів передбачені Інструкцією про пропускний та внутрішньоб`єктовий режим в ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», яку затверджено Наказом № 16 від 15.01.2014.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

З урахуванням постанови Верхового Суду від 10.11.2021 судами досліджено обставини щодо переміщення вугілля марки АС 6-13 з непідконтрольної території України до позивача (ТОВ «ТПК Укрантрацит» - ТОВ «УГЛЕСПРОМ» - ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод»).

Так, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «УГЛЕСПРОМ» (постачальник) укладено договори з придбання вугілля № 029/5417-16/091116-02 від 09.11.2016, № 029/181-17/24017-06 від 24.01.2017.

На виконання договорів сторонами укладено специфікації на суми 524 999,16 грн та 727 999,40 грн.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 727 596,23 грн, з яких 121 266,03 грн податок на додану вартість.

Факт виконання договорів підтверджується видатковими накладними: № УГ0000009 від 12.12.2016, № УГ0000011 від 20.12.2016, № 4 від 28.01.2017, № 6 від 02.02.2017.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 727 596,55грн.

На підтвердження факту поставки позивачем надано залізничні накладні: № 52964897 від 07.12.2016, № 53225918 від 19.12.2016, № 48100572 від 28.01.2017, № 48208011 від 02.02.2017.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами: № 87 від 14.12.2016, № 1 від 02.01.2017, № 18 від 06.02.2017, № 12 від 07.02.2017.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «САЛФЕР» (постачальник) укладено договір № 029/3938-16 від 11.08.2016 з придбання вугілля. На виконання цих договорів сторонами укладено специфікації на суми 161000,00грн.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 167992,29грн, де 27 998,71 грн податок на додану вартість.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 167992,29 грн.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними: № 2 від 29.08.2016, № 47 від 01.09.2016, № 4 від 07.09.2016.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаро-транспортні накладні № 45 від 29.08.2016, № Р4 від 07.09.2016.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами: № 64 від 01.09.2016, № 65 від 02.09.2016, № 67 від 09.09.2016.

В Журналі обліку в`їзду автотранспорту в робочий час містяться відмітки про в`їзд на територію позивача автотранспорту, зазначеного в товарно-транспортних накладних.

До матеріалів справи позивачем також надано договір поставки № 11-2/08/16 від 11.08.2016, укладений між ТОВ «ТПК «УКРАНТРАЦИТ» (постачальник) та ТОВ «УГЛЕСПРОМ» (покупець) з придбання вугілля та договір поставки № 1210-2016 від 12.10.2016, укладений між ТОВ «ЕКОБУДПОСТАЧ» (постачальник) та ТОВ «УГЛЕСПРОМ» (покупець) з придбання кам`яного вугілля.

Відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12.06.2015 № 415ог затверджено Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Вказаним Наказом врегульований порядок перетину транспортними засобами і вантажами лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Відповідно до додатку 5 Наказу Антитерористичного центру при Служби безпеки України від 12.06.2015 № 415ог, ТОВ «ТПК «УКРАНТРАЦИТ» внесено як вантажовідправник до переліку осіб яким надано право перевозити визначені товари з неконтрольованої території.

Отже, ТОВ «ТПК «УКРАНТРАЦИТ» в разі вивозу вугілля марки АС-13 з непідконтрольної території, могло поставити його виключно підприємствам, зазначеним у переліку (додаток № 5 Наказу).

Відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12.06.2015 № 415ог Про затвердження Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей під час перетину транспортним засобом з вантажем лінії зіткнення співробітники ДФС, СБУ, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України перевіряли наявність дозволів на перевезення вантажу, відповідність вантажовідправників, вантажоодержувачів, вантажу, що перевозився з неконтрольованої території, заявленим у дозволі.

Твердження контролюючого органу, що ТОВ ТПК «Укрантрацит» вивозило вугілля з неконтрольованої території в адресу ТОВ «Углеспром» без дозволу, наданого контролюючим органом, спростовується фактичними обставинами, а також відсутністю реальної можливості такого переміщення вантажу.

Щодо постачальника ТОВ «ЕКОБУДПОСТАЧ» (друга ланка в ланцюзі постачання через ТОВ «Углеспром»), відповідачем не ставилась під сумнів господарська операція за цим договором.

В акті перевірки така підстава для визнання операції поставки вугілля нереальною за договором між ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» та ТОВ «Углеспром» не була зазначена.

Крім того, за умовами договору поставки опосередковано між ТОВ «Углеспром» та ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», поставка відбувалася на умовах РСА Красний Лиман згідно Інкотермс 2010, відповідно ні позивачу, ні його контрагенту для отримання товару не потрібно було перетинати лінію зіткнення. Так само і контрагент позивача не зобов`язаний був перетинати лінію зіткнення.

Щодо постачання вугілля марки АС 6-13 ТОВ «САЛФЕР», яке відбувалось на адресу позивача по території України - з міста Слов`янська до міста Краматорська. Отже поставка від ТОВ «САЛФЕР» на ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» відбувалася в межах території, що контролюється державою Україною, і перетинання в даному випадку лінії розмежування не відбувалося. Цей факт підтверджений в тому числі і товаро-транспортними накладними.

Встановлених доказів порушення вимог Наказу № 415ог ТОВ «САЛФЕР» податковим органом не надано.

Факт отримання товару від ТОВ «САЛФЕР», окрім наданих позивачем первинних документів, на яких містяться відмітки представників позивача про отримання товару, підтверджується витягами з Журналу обліку в`їзду автотранспорту в робочий час. Крім дати і часу в`їзду автотранспорту, у останній графі журналу зазначена ввезена продукція - вугілля.

Отже є безпідставними доводи податкового органу про порушення позивачем порядку перевезення вугілля з неконтрольованої території.

Поставка вугілля за договорами № 029/5417-16/091116-02 від 09.11.2016 та № 029/181-17/24017-06 від 24.01.2017 здійснювалась на умовах РСА Красний Лиман Інкотермс 2010 в період часу грудень 2016 року - лютий 2017 року.

Відтак, враховуючи умови поставки, передбачені договорами № 16/091116-02 від 09.11.2016 та № 029/181-17/24017-06 від 24.01.2017, а саме, РСА Красний Лиман Інкотермс 2010, беручи до уваги, що місто Красний Лиман (наразі - Лиман) знаходиться на території, підконтрольній Україні, і не було включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, необхідності в перетині лінії зіткнення ані позивачем, ані його контрагентом при здійсненні поставки вугілля взагалі не було.

Оскільки, ТОВ «Углеспром» не внесене до Додатку № 5 до Наказу № 415 в якості вантажоотримувача вугілля від ТОВ «ТПК «Укрантрацит» і від ТОВ «Екрбудпостач», то отримати вугілля з неконтрольованої території воно не могло.

Відповідачем не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавалися.

Щодо інформації про результати кримінального провадження № 0000062 від 28.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України (кримінальне провадження № 01164 від 20.08.2019 приєднано до кримінального провадження № 0000062 від 28.12.2018) відносно посадових осіб ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», судами враховано наступне.

В матеріалах справи наявний лист Територіального управління Державного бюро розслідувань від 16.04.2020 № 13-01-02/13-07 про закриття кримінального провадження № 0000062. Кримінальне провадження закрито 28.12.2019 на підставі пункту 2 частини першої 1 статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю в діяннях посадових осіб складу кримінального правопорушення.

Відповідач не довів, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення його контрагентів, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з цими підприємствами було одержання податкової вигоди, як то вказує відповідач.

Верховним Судом сформована стала та послідовна практика щодо застосування наведених вище норм права. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, вказала наступне.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справі, що розглядається, контролюючий орган на порушення вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів та не надав належні докази, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки позивача та про обізнаність платника податків щодо можливої протиправної поведінки його контрагентів і злагодженості дій між ними, що встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішення судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, у даному випадку для позивача у справі визначальним є саме факт отримання товарів, робіт та послуг від спірних контрагентів і подальше їх використання у власній господарській діяльності, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, а ці обставини у свою чергу свідчать про наявність в таких діях суб`єкта господарювання - позивача у справі, ділової мети - одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою судами обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено. Тобто, фактично відповідач у касаційній скарзі просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин у справі.

Однак, суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16).

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 250, 341, 344, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №200/3223/20-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова