Справа № 520/24667/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 р. Справа № 520/24667/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Спаскіна О.А. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 13.02.25 по справі № 520/24667/23

за позовом ОСОБА_1

до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (с. Ватутіне, Харківський район, Харківська область, 63212, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 01.02.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Зобов`язано Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (с. Ватутіне, Харківський район, Харківська область, 63212, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди: з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2023 року по 01.02.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (с. Ватутіне, Харківський район, Харківська область, 63212, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.».

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі № 520/24667/23 - залишено без змін.

04.02.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі № 520/24667/23 в порядку ст. 382 КАС України, в якій він просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/24667/23 у спосіб зобов`язання Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання у спосіб вчинення належного перерахунку та виплати грошового забезпечення позивача в розрізі збереження відсоткового розміру надбавки за ОПС та премії та правильного математичного обрахунку підсумку до видачі, з наданням суду та позивачу в особі представника, підтверджуючих доказів.

Свою заяву обґрунтував тим, що рішення суду відповідачем належним чином не виконано, оскільки на думку заявника повним виконанням рішення суду є виплата позивачеві 159 782,69 грн., а не 713,87 грн. сукупно, як порахував та сплатив боржник, а вказана суттєва розбіжність між підсумком, котрий вирахувано позивачем від того підсумку, що вирахувано боржником, свідчить про ухилення останнього від виконання рішення у штучний, сфальсифікований спосіб підведення перерахованого грошового забезпечення під рівень, який був до перерахунку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Коломойцева М.М. про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі №520/24667/23 в порядку ст. 382 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу (за підписом її представника - Коломойцева М.М.), в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 року у справі № 520/24667/23 про відмову у встановленні судового контролю та ухвалити нову постанову про задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 520/24667/23.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що числові та відсоткові показники посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, надбавки за кваліфікацію помісячно боржником пораховано та зазначено у довідці правильно, відтак, є за таких обставин незрозумілим, яким чином боржник вирахував підсумок до видачі на рівні 713,87 грн. по всім складовим ГЗ, оскільки тільки по посадовому окладу позивачем недоотримано 41841,71 грн., тільки по окладу за звання позивачем недоотримано 13164,76 грн., тільки по надбавці за вислугу років позивачем недоотримано 23362,27 грн., тільки по надбавці за кваліфікацію позивачем недоотримано 243,02 грн. Ще однією помилкою боржника було зменшення відсотку встановленої позивачу премії та надбавки за особливості проходження служби (надалі-ОПС), що негативно вплинуло на кінцевий результат до видачі.

Сумуючи пораховані позивачем різниці належного до видачі ГЗ в розрізі всіх складових, належним підсумком до видачі є: різниця до виплати по посадовому окладу 41841,71 грн. + різниця до виплати по окладу за звання 13164,76 грн.+ різниця до виплати по надбавці за вислугу років 23362,27 грн.+ різниця до виплати по надбавці за кваліфікацію 243,02 грн.+ різниця до виплати по надбавці за ОПС з урахуванням належної відсотковості, встановленої наказами боржника 39184,37 грн,+ різниця до виплати по премії, з урахуванням належної відсотковості, встановленої наказами боржника 41986,56 грн. = 159 782,69 грн.

Таким чином, повним виконанням рішення суду є виплата позивачеві 159 782,69 грн., а не 713,87 грн. сукупно, як порахував та сплатив боржник, а вказана суттєва розбіжність між підсумком, котрий вирахувано позивачем від того підсумку, що вирахувано боржником, свідчить про ухилення останнього від виконання рішення у штучний, сфальсифікований спосіб підведення перерахованого грошового забезпечення під рівень, який був до перерахунку.

Отже, проведений боржником перерахунок та виплата позивачу грошового забезпечення не узгоджується з дійсними обставинами справи щодо застосування механізму первинної редакції п. 4 ПКМУ 704 , котра не містить в собі вказівок впливу у бік зменшення відсотковості надбавок та премій, а крім того, відповідний перерахунок вчинено боржником неправильно арифметично.

Посилаючись на приписи ст. 370 КАС України, вважає, що внаслідок неправильного перерахунку грошового забезпечення, розмір перерахованого грошового забезпечення, з урахуванням раніше отриманих сум, є неналежним та таким, що не відповідає дійсності, отже, попри вчинення відповідачем дій щодо виконання рішення у справі №520/24667/23, останнє залишається невиконаним. Вказане свідчить про наявність підстав для застосування положень ст. 382 КАС України, оскільки головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація основних завдань адміністративного судочинства, оскільки кожен судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача подав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі та участі позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 в адміністративній справі № 520/24667/23, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення було виконано відповідачем, а позивач, по суті, не згоден із тим, яким чином відповідач його виконав. Водночас, незгода позивача із тим, яким чином виконано судове рішення відповідачем, не є підставою для встановлення судового контролю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Згідно з приписами ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного вище, судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а.

При цьому, суд зазначає, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Практика Верховного Суду вказує на те, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі № 520/24667/23 (залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2024) було, зокрема, зобов`язано Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (с. Ватутіне, Харківський район, Харківська область, 63212, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди: з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2023 року по 01.02.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі № 520/24667/23 набрало законної сили 06.05.2024. Представником позивача 23.05.2024 отримано виконавчі листи на виконання рішення.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 520/24667/23, представник позивача пов`язував необхідність встановлення судом такого заходу контролю неправильним перерахунком відповідачем розміру грошового забезпечення позивача на виконання рішення суду у справі № 520/24667/23, зазначаючи, що, сумуючи різниці належного до виплати грошового забезпечення в розрізі всіх складових, у відповідача виходить результат до виплати 713,87 грн., що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки за наслідками такого перерахунку позивач мала отримати 159 782,69 грн., а не 713,87 грн., як зазначив відповідач, а тому судове рішення, як на його думку, залишається невиконаним.

З наявного в матеріалах справи перерахунку грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплачених сум) відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі №520/24667/23 ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 01.02.2023 вбачається, що відповідачем здійснено перерахунок розміру грошового забезпечення позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі №520/24667/23. Перерахована сума грошового забезпечення у розмірі 713,87 грн виплачена позивачу, що не заперечується таким та підтверджується платіжною інструкцією № 845 від 30.05.2024. Згідно платіжної інструкції № 844 від 30.05.2024 ОСОБА_1 , на виконання рішення суду, виплачено судовий збір.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що судове рішення було виконано відповідачем, а позивач, по суті, не згоден із тим, яким чином відповідач його виконав.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що під час розгляду справи №520/24667/23 суд не досліджував питання числового значення сум, які підлягають виплаті позивачу, і не встановлював їх остаточного розміру. Суд зобов`язав відповідача діяти у визначених законом межах, зокрема здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача, з урахуванням раніше сплачених сум за періоди з 29.01.2020 року по 01.02.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, залишивши вирішення питання обчислення конкретних сум на виконання рішення за суб`єктом, на якого покладено обов`язок - відповідача.

Оскільки розмір складових грошового забезпечення (конкретних розмірів таких складових) позивача не був визначений судовим рішенням у справі № 520/24667/23, суд не може перевірити правомірність визначення позивачу таких розмірів (які в т.ч. зазначає позивач - 159782,69 грн), в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України.

Надання правової оцінки діям відповідача, які не охоплювалися предметом спору, в межах процедури судового контролю є недопустимим, оскільки за таких обставин суд фактично вирішить новий публічно-правовий спір між сторонами.

Водночас, у разі незгоди позивача із визначеним відповідачем розміром грошового забезпечення наявні ознаки іншого публічно-правового спору між сторонами, який може бути вирішений шляхом подання позовної заяви.

Суд вказує, що вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання щодо встановлення судового контролю за рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Розглядаючи заяву, подану в порядку статті 382 КАС України, суд не вирішує спір повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення.

При цьому, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується, надавати оцінку доказам, які не були надані суду при розгляді справи по суті, а тому, доводи позивача стосовно протиправності дій відповідача щодо невиконання рішення є необґрунтованими.

Окрім того, суд також звертає увагу і на те, що особа, яка вважає, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення, вправі звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. При цьому, реалізація цього права позивачем не залежить від вирішення питання про встановлення судом судового контролю за виконанням судового рішення згідно ст. 382 КАС України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для застосування заходів судового контролю у даній справі, згідно поданої представником позивача заяви, в порядку ст.382 КАС України.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Коломойцева М.М. про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 по справі № 520/24667/23 в порядку ст. 382 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 по справі № 520/24667/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.А. Спаскін О.М. Мінаєва
Постанова складена в повному обсязі 10.04.25.