Справа № 380/3817/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/3817/24 пров. № А/857/23509/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у справі за його позовом до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення судового рішення не зазначено,

місце ухвалення судового рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 29 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області (далі Сільрада) від 06.07.2023 № 27 щодо відмови йому у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1081 га та наданні у власність для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Сільраду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розроблену ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1081 га, та передати ОСОБА_1 власність земельну ділянку площею 0,1081 га, відведену для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 року у справі № 380/3817/24, ухваленим у порядку письмового провадження, у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, накладається на проїзну частину, що свідчить про наявність обов`язкової підстави для відмови у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передбаченої частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК).

Таким чином відмова відповідача у затвердженні поданої позивачем технічної документації узгоджується з вимогами закону.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати вказане рішення суду першої інстанції та задовольнити його позов у повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, оскільки Сільрадою не було відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації у зв`язку з наявністю проїзду на частині земельної ділянки, а його заява була розглянута на засіданні профільної депутатської комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва, адміністративного устрою, планування територій та архітектури, екології і природніх ресурсів та лісогосподарської діяльності від 30.06.2023 (висновок № 14 від 30.06.2023 року). Його питання було включено до порядку денного, однак під час голосування не було підтримано більшістю голосів депутатів Сільради.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,1553 га було виявлено наявність проїзду, внаслідок чого її площа зменшилась до 0,1081 га, оскільки різницю у площі 0,0472 га (0,1553 га - 0,1081 га = 0,0472 га) відвели саме під спірний проїзд. Наявність будь-якого проїзду на земельній ділянці площею 0,1081 га не відображена у технічній документації.

При цьому відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили, що Сільрада відмовила ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації на земельну ділянку площею 0,1081 га саме з підстав наявності проїзду на частині спірної земельної ділянки.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та позов задовольнити.

Представник Сільради, належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності володіє будинком загальною площею 165,4 м2, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

З метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку позивач звернувся до Тухольківської сільської ради Сколівського району Львівської області, рішенням якої № 7 від 12.08.2019 йому було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1553 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель житлової та громадської забудови в АДРЕСА_1 на території Тухольківської сільської ради Сколівського району Львівської області.

Під час розробки технічної документації площу земельної ділянки було зменшено до 0,1081 га у зв`язку з тим, що згідно з Генеральним планом забудови села Тухолька по частині земельної ділянки проходить проїзд.

21.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною загальною площею 0,1081 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах населеного АДРЕСА_1 , яка на замовлення позивача ним була виготовлена.

10.05.2023 позивач звернувся до Сільради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1081га та надання у власність для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 .

30.06.2023 на засіданні депутатської комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва, адміністративного устрою, планування територій та архітектури, екології і природних ресурсів та лісогосподарської діяльності Сільради було розглянуто розроблену на замовлення ОСОБА_1 технічну документацію та вирішено рекомендувати сесії Сільради відмовити у її затвердженні.

Відповідно до листа № 119/01-31 від 15.11.2023 за підписом Козівського сільського голови 06.07.2023 року на засіданні XXVII-ої сесії VIII скликання Сільради питання позивача про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною загальною площею 0,1081 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах населеного АДРЕСА_1 не було підтримане більшістю голосів депутатів із додаванням протоколу поіменного голосування.

ОСОБА_1 вважав протиправним незатвердження Сільрадою поданої ним зазначеної технічної документації із землеустрою та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування регламентовано приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР).

За приписами пункту 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до приписів частини 1 статті 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (частина 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР).

Згідно із частиною 3 статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

У відповідності до частини 1 статті 3 ЗК земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами частини 1 статті 12 ЗК до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 ЗК).

Згідно із приписами статті 50 Закону України Про землеустрій проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа.

Питання щодо погодження і затвердження документації із землеустрою регламентовано приписами статтею 186 ЗК.

Так, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (частина 8 статті 186 ЗК).

За правилами частини 10 статті 186 ЗК висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що за наслідками розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою в силу прямої вказівки закону Рада мала прийняти одне із можливих рішень, а саме:

1) рішення про затвердження поданого на розгляд проекту землеустрою;

2) рішення про відмову у затвердження проекту землеустрою із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Як свідчать матеріали справи і не спростовано відповідачем, за наслідком розгляду заяви позивача Сільрадою фактично не було прийнято ані позитивного, ані негативного рішення із обґрунтуванням причин відмови.

В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд апеляційної інстанції враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №454/160/17, відповідно до яких результати голосування не відображують мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження та не містять і не відповідають поняттю акта органу місцевого самоврядування.

Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.02.2020 у справі №800/304/17 зазначено, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відтак, на переконання апеляційного суду, звернення позивача не було вирішене відповідачем належним чином, що свідчить про протиправну бездіяльність Сільради, яка не може утриматися від прийняття рішення, що входить до виключної компетенції цього органу місцевого самоврядування.

Приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, належним способом порушеного права буде визнання протиправною бездіяльність Сільради щодо нерозгляду у встановленому законом порядку звернення ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1081 га та надання у власність для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача розглянути таку на найближчому пленарному засіданні з прийняттям належно обґрунтованого рішення.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкової повної відмови у задоволенні позовних вимог. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та позов ОСОБА_1 задовольнити частково з урахуванням наведених вище висновків.

На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сільради на користь ОСОБА_3 сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі (3633,30 + 2422,40) / 2 = 3027,85 грн.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року року у справі № 380/3817/24 та позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області щодо нерозгляду у встановленому законом порядку клопотання ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1081 га та надання у власність для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Козівську сільську раду Стрийського району Львівської області розглянути на найближчому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1081 га та надання у власність для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 і прийняти мотивоване та належним чином оформлене рішення згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3027 (три тисячі двадцять сім) грн 85 коп за рахунок бюджетних асигнувань Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області (, 82631, Львівська область, Стрийський район, с. Козьова, вул. Європейська, 46).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 10 квітня 2025 року.