Справа № 200/7582/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року справа №200/7582/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 200/7582/24 (головуючий І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

28.10.2024, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області () щодо включення до розрахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), належного при звільненні із служби в Національній поліції України, виплат, що мали постійний характер в період з 21.09.2021 по 19.09.2024 включно в розмірі 695 628,56 грн.; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Донецькій області () включити до розрахунку грошового забезпечення, належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при звільненні із служби в Національній поліції України, виплати, що мали постійний характер в період з 21.09.2021 по 19.09.2024 включно в розмірі 695 628,56 грн.; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Донецькій області () здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму грошового забезпечення, належного до виплати при звільненні із служби в Національній поліції України, з урахуванням виплат, що мали постійний характер в період з 21.09.2021 по 19.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він проходив службу на посаді спеціаліста криміналіста сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Краматорського районного управління поліції. В вересні 2021 року позивача увільнено із займаної посади, через прийняттям на контракту службу до лав ЗСУ.

В період з 21.09.2021 по 19.09.2024 позивач отримував щомісячне грошове забезпечення, як поліцейський, якого було увільнено від виконання службових обов`язків в Національній поліції України, та прийнято на військову службу за контрактом в Збройні Сили України, зі збереженням робочого місця, на підставі чого позивач вважає, що все грошове забезпечення яке він отримував під час несення служби в Збройних Силах України, є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення для нього як поліцейського.

Наказом ГУНП в Донецькій області №448о/с від 20.09.2024 позивач звільнений зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію з 21.09.2024.

При здійсненні розрахунку належних сум при звільненні, на думку позивача, відповідач не включив до розрахунку суми грошового забезпечення, що були нараховані та виплачені за два останні роки несення служби в Збройних Силах України (з 21.09.2021 по 19.09.2024), як такі, що мали постійній характер.

Вважає таку бездіяльність протиправною, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 200/7582/24 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги наведені доводи, які за суттю та змістом відтворюють позовну заяву.

Також, в апеляційній скарзі позивач посилається на висновки ВС викладені у постанові 16.04.2024 у справі №240/1996/23 (провадження № К/990/27696/23) та просить їх застосувати при розгляді його апеляційної скарги, так як спірні правовідносини у справі №240/1996/23 є подібними тим, що розглядаються наразі.

19 лютого 2025 року позивачем через систему «Електронний суд» надано додаткові пояснення у справі.

В зазначених поясненнях вказано, що позивач вимушений був звернутись до відповідача з проханням внести до Повідомлення інформацію щодо отриманного грошового забезпечення під час проходження військової служби, так як весь цей час позивач був увільненим працівником поліції. Тобто грошове забезпечення працівника поліції зі статусом увільнений складається з грошового забезпечення отриманого у поліції це нуль та грошового забезпечення яке було отримано під час проходження військової служби. Тому інформація у повідомленні щодо грошового забезпечення відображена частково та загальна сума не може складати - нуль.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області з 07.11.2015.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 01.10.2021 №539о/с відповідно до статті 119 Кодексу законів про працю України та частини 2 статті 39 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу ОСОБА_1 увільнено від виконання службових обов`язків з 23.09.2021.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.09.2024 №276 головного сержанта ОСОБА_1 , командира відділення засекреченого зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла (військової служби за контрактом), звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 24 серпня 2024 року №237-РС відповідно до частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, з військової служби у запас за пунктом 2 підпунктом г (через сімейні обставини або інші поважні причини (якшо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 19 вересня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У зв`язку з виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою спеціаліста_-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Краматорського районного управління поліції з 20.09.2024.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 20.09.2024 №448 о/с відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) розділу VІІ Закону України Про Національну поліцію позивача звільнено зі служби з 21.09.2024, оголошено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги 25 років 06 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні 35 років 07 місяців 14 днів та встановлено у вересні 2024 року премію в розмірі 234,944%. Крім того, зазначено про невикористані відпустки за 2015 рік у кількості 03 діб, за 2021 рік у кількості 10 діб.

Відповідно до повідомлення Головного управління Національної поліції в Донецькій області про нараховані суми при звільненні з 21.09.2024 ОСОБА_1 , йому виплачено грошове забезпечення в сумі 208913,32 грн, у тому числі:

- посадовий оклад з 20.09.2024 по 21.09.2024 - 160,00 грн;

- оклад за спеціальним званням з 20.09.2024 по 21.09.2024 - 133,33 грн;

- надбавка за стаж служби (50%) з 20.09.2024 по 21.09.2024 -146,67 грн;

- надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) з 20.09.2024 по 21.09.2024 - 176,00 грн;

- премія (234,944%) з 20.09.2024 по 21.09.2024 -1447,26 грн.;

- індексація з 20.09.2024 по 21.09.2024 -8,68 грн.;

- грошова компенсація за невикористані відпустки: за 2015 рік - у кількості 03 діб, за 2021 рік - у кількості 10 діб, у загальній кількості 13 діб в сумі 13411,19 грн ;

- одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби -193430,19 грн.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 про доходи ОСОБА_1 від 17.09.2024 №2258/ФС йому за період з липня 2022 року по серпень 2024 року нараховано грошове забезпечення в сумі 695 628,56 грн.

09.10.2024 позивач звернувся до начальника ГУНП в Донецькій області із заявою, в якій просив: додати до Повідомлення суму грошового забезпечення отриманого в лавах Збройних Сил України; видати уточнене Повідомлення про нараховані суми при звільненні, в електронному та паперовому вигляді (через сектор кадрового забезпечення Краматорського РУП); провести службове розслідування відносно співробітників ГУНП в Донецькій області, які не додали довідку про грошове забезпечення з ЗСУ до Повідомлення про нараховані суми при звільненні.

Розглянувши вказану заяву ГУНП в Донецькій області листом від 14.10.2024 №113зі/26/02-2024 повідомило позивача, що всі суми, нараховані при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (грошове забезпечення, індексація, грошова компенсація за невикористану відпустку, одноразова грошова допомога, на які ОСОБА_1 має право відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) були внесені в повідомлення про нараховані суми при звільненні з 21.09.2024, про що заявнику було письмово повідомлено в день звільнення. Законодавчі підстави для додавання сум грошового забезпечення, виплаченого заявнику за період проходження служби в лавах в Збройних Сил України до повідомлення про нараховані суми при звільненні зі служби в ГУНП в Донецькій області з 21.09.2024 відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згілно ч. 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентуються нормами Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (абз.1 ч.1 ст.59 Закону № 580-VIII).

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (ч.3 ст.59 Закону № 580-VIII).

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (ст.60 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджений (далі - Порядок №260, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзаців 1, 7, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, яке вони отримували на день, що передував цій відпустці, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії.

Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 цього Закону громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України Про освіту, частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України Про фахову передвищу освіту, частиною другою статті 46 Закону України Про вищу освіту.

Частиною 1 статті 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Відповідно до частини 4 статті 119 Кодексу законів про працю України, за працівниками, направленими для проходження базової військової служби, призваними на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, не поширюються на осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту, а в частині збереження місця роботи, посади - також на осіб, які займали виборні посади в органах місцевого самоврядування та строк повноважень яких закінчився.

Судом встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області було збережено місце роботи і посаду позивача за час проходження ним військової служби за контрактом, що передбаченно статтею 119 Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем виплачено ОСОБА_1 належні при звільненні виплати. При цьому, відповідачем при звільненні ОСОБА_1 було виплачено грошове забезпечення в сумі 208913,32 грн, у тому числі: посадовий оклад з 20.09.2024 по 21.09.2024 - 160,00 грн; оклад за спеціальним званням з 20.09.2024 по 21.09.2024 - 133,33 грн; надбавка за стаж служби (50%) з 20.09.2024 по 21.09.2024 -146,67 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) з 20.09.2024 по 21.09.2024 - 176,00 грн; премія (234,944%) з 20.09.2024 по 21.09.2024 -1447,26 грн.; індексація з 20.09.2024 по 21.09.2024 -8,68 грн.; грошова компенсація за невикористані відпустки: за 2015 рік - у кількості 03 діб, за 2021 рік - у кількості 10 діб, у загальній кількості 13 діб в сумі 13411,19 грн; одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби -193430,19 грн. Зазначений розрахунок позивачем не оскаржувався.

Доводи апеляційної скарги спростовуються висновком суду першої інстанції, що позивач помилково ототожнює грошове забезпечення отримане ним під час проходження служби в Збройних Силах України ( відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII) та щомісячні додаткові види грошового забезпечення поліцейського (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), які нараховуються відповідно до вимог Закону №580-VIII і Порядок №260.

Стосовно доводів, які викладено в додаткових пояснення по справі, колегія суддів вважає за необхідно звернути увагу, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено додавання сум грошового забезпечення нарахованого та виплаченого особі за період проходження служби в лавах Збройних Сил України до нарахованих та виплачених сум за період служби у лавах Національної поліції України.

Колегія суддів вважає помилковим посилання позивача на висновки Верховного Суду викладені у постанові 16.04.2024 у справі №240/1996/23 які є релевантними для цієї справи, оскільки зроблені за іншими фактичними обставинами справи і за іншим правовим регулюванням.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 200/7582/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 200/7582/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко