Справа № 480/2428/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р.Справа № 480/2428/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду та в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі №480/2428/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області третя особа Пенсійний фонд України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області, апелянт) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, і просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність начальника ГУ ПФУ в Сумській області пов`язаної з невиплатою заробітної плати у відносинах публічної служби начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 включно;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області, як правонаступника всіх прав і обов`язків Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, на виконання вимог постанови КМУ №1109 Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році провести класифікацію посади державної служби, а саме начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області станом на 01.01.2024 для проведення правильності і законності нарахування і виплати заробітної плати за січень 2024 року у відповідності до вимог чинного законодавства України;

- стягнути з ГУ ПФУ в Сумській області на користь начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 заробітну плату у відносинах публічної служби за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 включно в сумі 42565 грн 00 коп.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 включно.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області, на виконання вимог постанови КМУ від 23 жовтня 2023 року №1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», провести класифікацію посади державної служби - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області станом на 01.01.2024, та з урахуванням проведеної клаисфікації нарахувати і виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, з урахуванням правової оцінки наданої судом.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ГУ ПФУ в Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що Сумський окружний адміністративний суд залишив поза увагою та не надав мотивованої оцінки відсутності позивача у штатному розписі головного управління як аргументу неможливості проведення класифікації посади державної служби «Начальник Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області», обмежившись викладом загальних законодавчих аспектів проведення такої класифікації з акцентом на обов`язок виконання головним управлінням вимог чинного законодавства в даній частині, що суттєво впливає на вирішення спору.

Наголошує, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» (зі змінами) Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області реорганізоване шляхом злиття, внаслідок чого посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області скорочена.

Звертає увагу суду, що у зв`язку з припиненням Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 29.08.2018, відповідно до штатного розпису управління, посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відсутня, тому ОСОБА_1 не є працівником головного управління. (копія штатного розпису головного управління на підтвердження зазначених обставин додається).

Таким чином, відсутність посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в штатному розписі головного управління зумовлює неможливість проведення класифікації посади державної служби у зв`язку з порушенням обов`язкових принципів проведення такої класифікації, визначених Методикою.

Стверджує, що з огляду на наведене, у нього відсутні підстави для проведення класифікації посади державної служби - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, позивача, представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу № 57 від 01.08.1994 призначений на посаду начальника Охтирського міськвідділу Пенсійного фонду.

Наказом № 31-о від 17.05.2002 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка в порядку переведення, а наказом № 1-о від 27.10.2011 призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м.Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане УПФУ Сумської області).

04.07.2018 позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 05.07.2018.

Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 №135-о «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 був звільнений з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Не погодившись з вказаним наказом, ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку та рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі №480/1693/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, ГУ ПФУ в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Пенсійного фонду України «Про звільнення ОСОБА_1 » від 05.04.2019 № 135-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області з 18.04.2019, стягнуто з ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 34653 грн 44 коп.

Вищевказані обставини встановлені рішеннями Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 та від 23.07.2019 у справі №480/1693/19, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрали законної сили, та в силу ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі №480/1693/19, наказом Пенсійного фонду України від 25.07.2019 № 332-о ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області з 18.04.2019 (а.с.32).

Проте нарахування та виплата ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 відповідачем не було проведено, що останнім не заперечувалося.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ в Сумській області допустило протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачеві заробітної плати за січень 2024 року та непроведення кваліфікації його посади.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суд першої інстанції та зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи.

Наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 №489 затверджені типові форми первинної облікової документації, серед яких є форма табелю обліку використання робочого часу та табелю обліку робочого часу.

Відтак, враховуючи вищевказані нормативні акти, підставою для нарахування заробітної плати є дані табелю обліку використання робочого часу.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, як начальник Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, проводив облік перебування його на роботі в табелі обліку використання робочого часу за січень 2024 року (а.с.42), що був направлений ним разом із заявою від 19.01.2024 до ГУ ПФУ в Сумській області (а.с.40-41), та отриманий відповідачем згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 31.01.2024 (а.с. 39).

Однак, ГУ ПФУ в Сумській області нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 включно не проводив, що не заперечується ГУ ПФУ в Сумській області. Проте жодних належних та допустимих доказів відсутності позивача на роботі за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, відповідачем до суду не надано.

За вказаних обставин та з урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що відповідачем була допущена протиправна бездіяльність щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 включно.

Щодо вимоги провести класифікацію посади державної служби, а саме начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, станом на 01.01.2024, колегія суддів зазначає таке.

У січні 2024 року позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Сумській області з вимогами, щоб відповідач, на виконання вимог постанови КМУ від 23.10.2023 №1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», так як позивач перебуває в трудових відносинах з Пенсійним фондом України, провів класифікацію посади - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (а.с.64-66).

Як зазначає ОСОБА_2 у позовній заяві станом на 15.03.2024 відповіді на вказане звернення не отримав.

Відповідач, заперечуючи проти вимоги провести класифікацію посади, яку займає позивач, у відзиві вказує на те, що у зв`язку з припиненням Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 29.08.2018, відповідно до штатного розпису управління, посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відсутня, тому ОСОБА_1 не є працівником Головного управління, згідно наведених документів. Таким чином, виконання ПКМУ №1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» в частині проведення Головним управлінням класифікації посад державної служби здійснюється у відповідності з штатним розписом, затвердженим наказом ГУ ПФУ в Сумській області, на підставі наявності у ньому відповідних структурних підрозділів та посад. Виходячи з вищенаведених обставин, проведення такої класифікації є неможливим.

Постановою КМУ від 23 жовтня 2023 року №1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» установлено, що у 2023 році з метою підготовки до впровадження у 2024 році єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад державної служби після набрання чинності законом щодо зміни моделі оплати праці державних службовців класифікація посад державної служби державними органами проводиться у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою згідно з Алгоритмом проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, затвердженим цією постановою.

Державним органам провести класифікацію посад державної служби із штатною чисельністю: до 100 посад - протягом 10 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; до 500 посад - протягом 15 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; до 1000 посад - протягом 20 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; понад 1000 посад - не пізніше ніж через місяць з дня набрання чинності цією постановою.

Відтак, вказаним нормативно-правовими актом на державного орган, у тому числі і на відповідача, покладено обов`язок провести класифікацію посад державної служби.

Проте у матеріалах справи відсутні докази проведення ГУ ПФУ в Сумській області і, як правонаступником всіх прав і обов`язків Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, на виконання вимог постанови КМУ №1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» класифікацію посади державної служби, на якій судовим рішенням був поновлений позивач.

У той же час, абзацом першим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за Додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат передбачених законом України.

Також абзацом четвертим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що норми Закону України «Про Державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Питання оплати праці державних службовців регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі - Постанова 1409).

Цією Постановою з метою упорядкування умов оплати праці працівників державних органів затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році.

Отже, відповідач, у порушення вимог постанови КМУ №1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», не провив класифікацію посади позивача - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права позивача у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області, на виконання вимог постанови КМУ від 23 жовтня 2023 року №1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», провести класифікацію посади державної служби - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області станом на 01.01.2024, та з урахуванням проведеної класифікації нарахувати і виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, з урахуванням правової оцінки наданої судом першої інстанції.

Щодо посилання апелянта на те, що у зв`язку з припиненням Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області 29.08.2018 штатний розпис та кошторис видатків на утримання цього управління у грудні 2018 року вже не діяли, а на 2019-2024 роки не затверджувались, штатний розпис ГУ ПФУ в Сумській області не містить посади "начальник Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області", колегія суддів відхиляє, оскільки Пенсійним фондом України було поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 за рішенням суду від 23.07.2019. Доказів звільнення позивача з цієї посади відповідач не надав.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги, та, як наслідок, відсутність підстав для її задоволення.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року по справі №480/2428/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 10.04.2025.