Справа № 743/55/25
Суддя: Макаревич Я. М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/55/25
Провадження № 2-а/743/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Макаревича Я.М.,

за участі секретаря судових засідань Довбенко О.М.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ріпки під час розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови як незаконної,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови серії ББА №559658 від 31.12.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, частиною 1 статті 126 КУпАП. Свої позовні вимоги мотивував таким. 31.12.2024 у відношенні нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 559658.

Згідно вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , нібито 31.12.2024 о 19 годині 35 хвилин в селищі Добрянка, по вулиці Прикордонників, будинок 26, керував ТЗ «ВАЗ 21063», д.р.н. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ та чинного страхового полісу про укладення договору ОСЦПВВНТЗ, чим порушив пункт 2.1 (а, б, г) Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, далі ПДР) і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП. Справа відносно нього була розглянута негайно та на нього накладено штраф у розмірі 425,00 гривень.

Вказує, що він, 31.12.2024 о 19 годині 35 хвилин, в селищі Добрянка, по вулиці Прикордонників, будинок 26, транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , взагалі не керував. Докази протилежного відсутні. А отже на нього не розповсюджувалися вимоги пункту 2.1 (а, б, г) ПДР. ОСОБА_1 крім того намагався повідомити інспектору поліції той факт, що він знаходився в зоні розташування автомобіля, який був припаркований, та спілкувався із мотоциклістом, який знаходився поряд. Автомобіль стояв, не був заведений, і був закритий. Під час спілкування з інспектором поліції Сорока В.Г. пояснив, що автомобілем не управляв та не брав участі в дорожньому русі. Усі необхідні документи у нього при собі та наявні, нажаль інспектор поліції такі пояснення до уваги не прийняв.

Таким чином, позивач не погоджується із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 559658 від 31.12.2024, бо вважає себе невинуватим в порушенні пункту 2.1 (а, б, г) ПДР, а саму постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, позивач просить скасувати як незаконну постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №559658 від 31.12.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП .

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У додаткових поясненнях по справі від 12.02.2025 звертає увагу суду на те, що у відзиві на позов ГУНП в Чернігівській області вказало, що ОСОБА_1 керував ТЗ «ВАЗ 21063»,

д.н.з. НОМЕР_1 , та не мав відповідних документів, а також обставини вчиненого правопорушення підтверджуються відеозаписом, який долучено до матеріалів справи. В оскаржуваній постанові інспектора поліції вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 19 годині 35 хвилин 31.12.2024. З відеозапису чітко видно, що працівники поліції були на відпрацюванні у будинку третіх осіб. Далі видно, що відеозаписом фіксується з того часу, коли працівники поліції були в будинку і спілкувалися із третіми особами і вийшли з будинку та побачили біля ТЗ «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , громадянина ОСОБА_1 . Він на той час автомобілем не керував і не був учасником дорожнього руху. На відеозаписі чітко видно, що час вчиненого правопорушення, який вказаний в постанові, зовсім інший, тобто не 19:35 години, а фіксація розпочата раніше, ніж час нібито вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , десь приблизно 19 година 20 хвилин. Тобто з відеозапису чітко прослідковується та обставина, що ОСОБА_1 о 19 годині 35 хвилин 31.12.2024 ТЗ «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , точно не керував. Докази протилежного відсутні. Відеозапис дійсно підтверджує лише факт того, що ОСОБА_1 до 19:35 години 31.12.2024 знаходився біля ТЗ «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , та спілкувався з поліцейськими. Далі на відеозаписі видно спілкування ОСОБА_1 з інспекторами поліції. ОСОБА_1 їм пояснив, що автомобілем не керував і працівники поліції його не зупиняли. Також проводився поверхневий огляд ОСОБА_1 , він викладав усі наявні у нього документи і інспектори поліції мали змогу встановити особу ОСОБА_1 , а також вияснити хто власник ТЗ, чи є на авто страховий поліс, ознайомитися із посвідченням водія, паспортом тощо. Перевірка чинного полісу на автомобіль здійснюється через базу МТСБУ на місці події, тому поліцейські мали змогу перевірити наявність полісу через базу МТСБУ і зрозуміти, що автомобіль застрахований. Посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, страховий поліс не повинні передаватися поліцейським, а лише бути пред`явлені на вимогу. На відеозаписі чітко видно, що інспектор поліції стверджує, що ОСОБА_1 автомобілем керував, але не пояснює чому до такого твердження майор поліції ОСОБА_2 прийшов. Чому це важливо, бо інспектор поліції дійсно ОСОБА_1 як водія не зупиняв і не бачив, що останній керував авто. Докази протилежного відсутні. На відеозаписі відсутня фіксація і перевірка обставин того, що інспектори поліції хоч якимось чином перевірили чи встановили факт того, що ОСОБА_1 керував ТЗ «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 . Є лише свідчення третьої особи. Але і в так званого свідка поліцейськими не було уточнено, хто та за яких обставин керував ТЗ «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання представника позивача щодо виклику в судове засідання свідка - співробітника поліції ОСОБА_2 судом задоволено, однак в судові засідання 26.02.2025 та 14.04.2025 свідок не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Від нього надійшов відзив на позовну заяву з додатками та відеозаписом, вказав, що 31.12.2024 під час патрулювання території обслуговування наряду на лінію 102 надійшов виклик про хуліганство, яке відбувалося за адресою селище Добрянка, вулиці Прикордонників, 26. Під час відпрацювання виклику на допомогу покликав місцевий житель, який просив допомогу в зв`язку з тим, що за ним гнався на автомобілі з вимкнутим світлом водій ОСОБА_1 . Реагуючи, нарядом ГРПП ВП №2 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області було помічено працюючий автомобіль марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого стояв біля відкритих дверей та щось кричав.

Водій транспортного засобу був з ознаками алкогольного сп`яніння, на зауваження поліцейських не реагував, на вимогу поліцейського СРПП ВП № 2 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 надати посвідчення водія не реагував. Лише в подальшому сказав як його прізвище.

За результатами спілкування з позивачем на останнього було складено протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП та постанову серії ББА № 559658 від 31.12.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Зазначена подія була зафіксована на нагрудні бодікамери поліцейських, які надаються разом з відзивом на позовну заяву, та є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Щодо доводів представника позивача відносного того, що позивач не вчиняв адміністративні правопорушення передбачені частиною 1 статті 126 КУпАП, вказує, що дані доводи представника позивача не є достовірними та є такими, що не відповідають обставинам справи в зв`язку з тим, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, на якому відображено те, як позивач на вимогу поліцейського відмовляється надати посвідчення водія чи реєстраційні документи на транспортний засіб.

Щодо доводів представника позивача відносно того, що автомобіль позивача не працював, а лише просто стояв ГУНП в Чернігівській області звертає увагу суду на те, що на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора, який, у розумінні КАС України, є належним та допустимим доказом у справі, відображено як автомобіль позивача працює з ввімкненим світлом фар.

Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю підтверджується належними та допустимим доказами, а обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності. За таких підстав постанова серії ББА № 559658 від 31.12.2024 відповідає встановленій формі та не підлягає скасуванню.

Відтак, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити у повному обсязі.

За положеннями статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Згідно з постановою серії ББА № 559658, винесеною інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП №2 (смт. Ріпки) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області майором поліції Зіненком С.І, на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, а саме за те, що 31.12.2024 о 19 годині 35 хвилин в селищі Добрянка, по вулиці Прикордонників, будинок 26, керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ та чинного страхового полісу про укладення договору ОСЦПВВНТЗ, чим порушив пункт 2.1 (а, б, г) ПДР і скоїв адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 126 КУпАП.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 53 Закону «Про дорожній рух» передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Також, частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ПДР України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно пункту 2.1. ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком Діти;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України Про автомобільний транспорт, Про дорожній рух та Про перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила);

ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка;

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до змісту частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

ОСОБА_1 у позові зазначає, що він 31.12.2024 о 19 годині 35 хвилин в селищі Добрянка, по вулиці Прикордонників, будинок 26, транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , взагалі не керував. Докази протилежного відсутні. А отже, на нього не розповсюджувалися вимоги пункту 2.1 (а, б, г) ПДР. Під час спілкування з інспектором поліції ОСОБА_1 пояснив, що автомобілем не управляв та не брав участі в дорожньому русі.

Суд звертає увагу на те, що незгода позивача з поставленим йому в провину порушенням ПДР України не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

У значених постановах Верховним Судом наголошено, що відповідно до діючого законодавства на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 31.12.2024 о 19 годині 15 хвилин по вулиці Прикордонників, поблизу будинку 26, в селищі Добрянка Чернігівського району Чернігівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудні персональні відеореєстратори б/к 0002 та б/к 0045, чимпорушив пункт 2.5 ПДР.

Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , тобто виконання функцій водія, встановлено постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 та доказуванню не підлягає.

Суд звертає увагу на те, що у вказаній постанові та постанові апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду судами детально проаналізовано послідовність подій та докази підтвердження факту керування транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Доказів, які могли б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, ані позивачем, ані його представником у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що 31.12.2024 на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП, дії працівників поліції відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, Кодексу адміністративного судочинства України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення було накладено правомірно.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції частини 1 статті 126 КУпАП.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення ББА №559658 від 31.12.2024, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Згідно статті 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-286, 288, 289, 289-5 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

На виконання частини 4 статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 126, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 12, 73-77, 90, 229, 242, 244-246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови як незаконної відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду (місцезнаходження: 00016, місто Київ, вулиця Князів Острозьких, 8, корпус 30).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ