Справа № 640/21836/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 квітня 2025 року Справа № 640/21836/18 ЗП/280/216/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДАКС"

до - Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України

про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДАКС" (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень.

Позов обгрунтовано тим, що відповідачем неправомірно нараховано штрафи.

24.12.2018 Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалою відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

01 грудня 2022 р. ухвалою Окружний адміністративний суд м. Києва Замінити первісного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва, 21.02.2025 справа № 640/21836/18 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 справу № 640/21836/18 передано на розгляд судді Сацькому Р.В.

26 лютого 2025 року ухвалою суддя Сацький Р. прийняв до свого провадження адміністративну справу № 640/21836/18.

08 лютого 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник просить суд - у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відзив обгрунтовано тим, штрафні санкції від суми за своєчасно несплачені кошти та нарахована пеня ТОВ "Будакс" відповідно до діючого податкового законодавства.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будакс» отримало від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві 10 вересня 2018 року рішення за номером № про застосування до позивача штрафу в розмірі 73 294,43 грн за період з 21.08.2015 по 21.08.2018 та нарахування пені в розмірі 14 945,96 грн, всього 88 240,39 грн.

Підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій в рішенні визначено частину 10 та пункт 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження рішення подавши скаргу від 18.10.2018, але вона не була задоволена відповідачем, рішення про застосування штрафних санкцій залишено без змін. Рішення про результати розгляду скарги отримано позивачем 26.11.2018, даний позов подається до суду в межах визначеного ст. 122 КАСУ тримісячного строку на звернення до адміністративного суду.

04 жовтня 2018 р. позивач отримав від відповідача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-197404-17 в розмірі 85 937,38 грн, в тому числі штрафу в розмірі 70 991,42 грн, пені в розмірі 14 945,96 грн.

Позивач вважає прийняте відповідачем рішення про застосування до нього штрафу та пені, визначених в рішенні та податковій вимозі, безпідставним, оскільки він не допускав порушень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. На думку позивача - Відповідач помилково вважає податковим боргом неправомірне залишення на обліковій картці позивача в податковому органі нарахованої в 2015 році недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка пізніше була скасована на підставі рішення суду.

Як встановлено судом, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі м. Києва було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 17.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 17.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами перевірки було складено Акт № 367/26-54-22-04-10/38511196 від 28.04.2015 09 червня 2015 року позивачем було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 10- від 29.05.2015 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 142 110,68 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.05.2015 в розмірі 71 555 грн.

Позивач не погодився з правомірністю визначених податковим органом порушень податкового законодавства та застосованих штрафних санкцій та звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про скасування вказаної вимоги та рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2015 в справі № 826/11822/15 позовні вимоги ТОВ «Будакс» були задоволені частково - вимога про сплату боргу (недоїмки) № 06 від 29.05.2015 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 142 110,68 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.05.2015 в розмірі 71 555,00 грн були скасовані.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015 в справі № 826/11822/15, яка має на сьогодні законну силу, визначено, що Постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2015 в справі № 826/11822/15 в частині задоволення позовних вимог щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю - від 29.05.2015 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 142110,68 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.05.2015 в розмірі 71 555 грн залишена без змін.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом, вважається сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. За змістом статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення. З контексту наведених норм права вбачається, що податкова вимога формується виключно у зв`язку з несплатою платником податків у встановлений законом строк узгодженої суми грошового зобов`язання, що набула статусу податкового боргу. При цьому, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Так, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).

Одже, суд звертає увагу, що позивачем було використано своє право, передбачене приписами статті 56 Податкового кодексу України та оскаржено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 29.05.2015 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 142 110,68 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.05.2015 в розмірі 71 555,00 грн. З урахуванням здійснення сплати єдиного внеску, що надійшла за майбутні періоди, на момент подання позовної заяви в обліковій картці залишилось неіснуючого боргу в розмірі 70 991,42 грн.

Враховуючи наведене, суд встановив, що висновок щодо наявності непогашеної заборгованості у позивача було зроблено відповідачем лише на підставі застарілих даних з картки платника без урахування чинних судових рішень, якими таку заборгованість було скасовано.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено «Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Порядок).

Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших і платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядком визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Органу ДФС, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним Місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.

Тобто, картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету тому інформація про скасування нарахованої недоїмки повинна була бути виключена з картки позивача 24.12.2015, тобто після винесення постанови Київським апеляційним судом. Зазначення в картці суми податку, яка скасована судовим рішенням, але в картці зазначена як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржуване рішення від 12 липня 2018 року № 838839/39196226, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen у. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до частини першої ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обгрунтування своїх рішень.

Отже рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі Відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип Обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь - якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною У справі, виходячи з будь - якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та прийняття спірного рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно, підлягає відшкодуванню сплачений позивачем при поданні позову судовий збір в розмірі 1 762, грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДАКС" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд. 1, ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 10 вересня 2018 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДАКС" штафу у розмірі 73 294,43 гривень з період з 21.08.2015 по 21.08.2018 та нарахування пені в розмірі 14 945,96 гривень, всього 88 240,39 гривень та податкову вимогу № Ю-197404-17 від 04 жовтня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 85 937,38 гривень, в тому числі штрафу у розмірі 70 991,42 гривень, пені в розмірі 14 945,96 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДАКС" сплачений судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлене у повному обсязі та підписане суддею 10 квітня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький