Справа № 420/4081/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4081/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з незастосуванням пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та неврахуванням його пільгового стажу у періоди з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010 та з 06.04.2018 по 08.01.2025;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2025 про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного, застосувавши пункт б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та зарахувавши до його пільгового стажу, передбаченого Списком № 2 виробництв, робіт, професій, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди його роботи з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010 та з 06.04.2018 по 08.01.2025 та призначити йому пенсію з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 10.11.2024.

Адміністративний позов надійшов за допомогою системи Електронний суд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.01.2025 позивач - ОСОБА_1 після досягнення пенсійного віку, встановленого пунктом б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернувся із заявою встановленого зразка та необхідними документами за допомогою веб-порталу Пенсійного фонду України за призначенням йому пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 відмовлено в призначенні пенсії, оскільки: 1) замість належної правовстановлюючої норми (пункт «б» стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення») відповідач застосував неналежну (статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) відповідач не зарахував пільговий стаж позивача, підтверджений ним документально.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо застосування відповідачем статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для визначення наявності або відсутності права позивача на пенсію, позивач заперечував, оскільки вважає, що набув право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення. У своїх доводах позивач посилається на те, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: п. б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII. Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника цензу страхового стажу, який складає 25 років за п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 30 років за п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Щодо неврахування пільгового стажу позивач зазначив, що трудовою книжкою підтверджено, що він у такі періоди працював суднокорпусником-ремонтником: 05.02.1990 - 08.05.2002; 08.05.2002 - 01.11.2002; 04.11.2002 - 05.06.2003; 06.06.2003 28.02.2005; 01.03.2005 25.01.2007; 26.01.2007 25.01.2007; 26.01.2007 06.01.2018; 06.04.2018 по сьогодні. У свою чергу, Списком №2, затвердженим постановою КМУ №162 від 11.03.1994 кодом КП 2150300а-18908 передбачено професію суднокорпусника-ремонтника; Списком № 2, затвердженим постановою КМУ №36 від 16.01.2003 кодом КП 14.3а передбачено цю ж професію; Списком №, затвердженим постановою КМУ від 24 червня 2016 р. № 461 також передбачено професію суднокорпусника-ремонтника. На підтвердження шкідливого характеру роботи та з врахуванням дат наказів про атестацію робочого місця позивача йому видано довідки від 08.01.2025 № 01/25, № 02/25 та від 08.01.2025 №1/25. Довідками підтверджено, як проведення атестації робочого місця позивача, так і з врахуванням дат їх проведення те, що він у періоди з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002 (разом 4 роки, 10 місяців, 15 днів згідно з підсумком у довідці), з 26.01.2007 по 18.06.2010 (разом 3 роки, 4 місяці, 24 дні згідно з підсумком у довідці) та з 06.04.2018 по 08.01.2025 (разом 6 років, 9 місяців, 3 дні згідно з підсумком у довідці) працюючи повний робочий день за професією суднокорпусникремонтник виконував демонтаж, ремонт, збірку складних вузлів, оконтуровку блоксекцій для середньої частини судна, заміну листів зовнішньої обшивки судна, гідравлічні випробування корпусних конструкцій тиском 2,0 МПа та пневматичним тиском від 0,05 до 0,3 МПа з усуненням виявлених недоліків.

При цьому, позивач вважає, що крім трудової книжки та пільгової довідки він не зобов`язаний був надавати будь-яких документів на підтвердження свого пільгового стажу. Однак, наказами про атестацію робочого місця позивача від 1999, 2006, 2017 та 2022 років підтверджують факти її проведення. Копії вказаних наказів позивачем відповідачу також надано. Таким чином, позивачем підтверджено свій пільговий стаж за професією «суднокорпусник-ремонтник» одночасно трудовою книжкою, пільговими довідками та наказами про атестацію робочих місць у періоди з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010 та з 06.04.2018 по 08.01.2025. Вказані документи не суперечать один одному і позивачем надавались відповідачу разом з заявою про призначення пенсії. Згідно з підсумками у пільгових довідках ці періоди складають 15 років, 12 днів.

Отже, позивач доводить, що на день звернення за призначенням пенсії він досяг повних 55 років (09.11.2024) набув за підрахунками відповідача 29 років і 23 дні страхового стажу (достатньо для набуття права відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а також 15 років в 12 днів за підрахунком роботодавця пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах. Відтак, має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункт б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що свідчить про протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

26.03.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Разом із відзивом відповідачем подано копії електронної пенсійної справи позивача.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

Як зазначає відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.01.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. На підставі заяви та наданих документів Головним управління винесено рішення №35 від 31.01.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, який відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV становить не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

За доданими документами до страхового стажу позивача зараховано всі періоди. Пільговий стаж позивача становить 00 років 00 місяців 00 днів. До пільгового стажу роботи не зараховано: - період роботи з 05.02.1990 по 31.07.1990 згідно уточнюючої довідки від 08.01.2025 № 01/25 виданої Публічним акціонерним товариством Київський суднобудівний- судноремонтний завод", оскільки прослідковується розбіжність між записами трудової книжки, первинними документами (витягами) та пільговою довідкою (з 05.02.1990 прийнятий учнем суднокорпусника-ремонтника та направлений на учбові курси). Врахувати до пільгового стажу роботи зазначеній період можливо після надходження результатів перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначеної довідки; - періоди роботи з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010 згідно уточнюючих довідок від 08.01.2025 № 01/25, від 08.01.2025 №02/25 виданих Публічним акціонерним товариством "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", оскільки до електронної пенсійної справи долучено копії наказів про атестації робочих місць № 340 від 21.12.1999, № 42 від 17.04.2006 і з переліком атестованих посад, які не завірені належним чином"; - період роботи з 06.04.2018 по 08.01.2025 згідно уточнюючої довідки від 08.01.2025 №1/25 виданої Публічним акціонерним товариством "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", оскільки в довідці не вірно зазначено посилання на Постанову Кабінету Міністрів від 25.11.2022 №1316 (вірно Постанова КМУ від 24.06.2016 №461).

Щодо посилання позивача на п. "б" ст. 13 Закону № 1788, відповідач зазначив, що вказана норма не підлягає застосуванню, оскільки з 11.10.2017 положення Закону № 1788 в частині призначення пенсії за віком на пільгових умовах не застосовуються, а спірні правовідносини регулюються саме п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, відповідно до якого для призначення пенсії позивачу необхідно досягнути 55-річного віку, мати, в наявності страховий стаж - 30 років та пільговий стаж - 12 років 06 місяців.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, відповідач зазначив, що зазначене рішення впливає виключно на Закон № 1788, який не застосовувався та не повинен був застосовуватися при прийнятті Головним управлінням рішення, що оскаржується. У Головного управління був відсутній вибір між положеннями п. б ст. 13 Закону № 1788 та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, а отже дії Головного управління, які полягають у застосуванні положень Закону № 1058, є правомірними та такими що відповідають законодавству та Конституції України.

Таким чином, відповідач наполягає на правомірності прийнятого ним рішення № 35 від 31.01.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою від 24.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 82).

Відповідно до п. 1.1 розд. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За принципом екстериторіальності органом для розгляду заяви позивача визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.01.2025 року відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за відсутності необхідного пільгового стажу - 12 років 06 місяців та страхового стажу - 30 років (а.с. 21, 93-94).

Відповідно до змісту цього рішення, пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон) становить 55 років. Вік заявника 55 років.

Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону становить 30 років. Страховий стаж заявника становить 29 років 00 місяців 23 дні.

Необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону становить 12 років 06 місяців. Особам які мають не менше половину стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам. Пільговий стаж заявника за Списком № 2 становить відсутній.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

До пільгового стажу не зараховано:

- період роботи з 05.02.1990 по 31.07.1992 згідно уточнюючої довідки від 08.01.2025 № 01/25 виданої Публічним акціонерним товариством Київський суднобудівний- судноремонтний завод", оскільки прослідковується розбіжність між записами трудової книжки, первинними документами (витягами) та пільговою довідкою (з 05.02.1990 прийнятий учнем суднокорпусника-ремонтника та направлений на учбові курси). Врахувати до пільгового стажу роботи зазначеній період можливо після надходження результатів перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначеної довідки;

- періоди роботи з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010 згідно уточнюючих довідок від 08.01.2025 № 01/25, від 08.01.2025 №02/25 виданих Публічним акціонерним товариством Київський суднобудівний-судноремонтний завод", оскільки до електронної пенсійної справи долучено копії наказів про атестацію робочих місць № 340 від 21.12.1999, № 42 від 17.04.2006 і з переліком атестованих посад, які не завірені належним чином;

період роботи з 06.04.2018 по 08.01.2025 згідно уточнюючої довідки від 08.01.2025 №1/25 виданої Публічним акціонерним товариством "Київський суднобудівний судноремонтний завод", оскільки в довідці не вірно зазначено посилання на Постанову Кабінету Міністрів від 25.11.2022 №1316 вірно Постанова КМУ від 24.06.2016 №461.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 року про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначає стаття 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно з ч. 5 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах

Відповідно до ч. 7 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Закон №1058-IV) набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (Закон №1788-XII).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення визначає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 55 років до 60 років.

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі N 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Отже, з 23.01.2020 року пункт б ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 застосовується у наступній редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд бере до уваги, що у рішенні від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та стажу роботи.

Перший із цих законів визначав такий вік та стаж для чоловіків: 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; тоді як другий для чоловіків: 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наведені висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.06.2023 року по справі №160/13468/20, а також відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20.

Що стосується посилання відповідача на Закон України від 03.10.2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, який в часі був прийнятий пізніше ніж Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-V1II, окремі норми якого визнано неконституційними.

На переконання відповідача з дати набрання цим законом законної сили, тобто з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком регулюється виключно Законом № 1058 (з урахуванням змін та доповнень).

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд зазначає наступне.

Питання щодо застосування змін до Закону № 1058-IV, внесених Законом від 03.10.2017 року № 2148-VIII, у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020 року, досліджувалось Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 (провадження №11-209заі21) щодо призначення пенсій на пільгових умовах.

Так, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

Велика Палата Верховного Суду не вважає можливим надавати оцінку положенням Закону № 1058-IV щодо їх відповідності чи невідповідності Конституції України в межах цієї справи, оскільки, як зазначено вище, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-IV.

Також Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи скаржника (орган ПФУ) про те, що відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.

Велика Палата Верховного Суду також не погодилась з посиланням скаржника на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду вважала, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Отже, як висновував Верховний Суд при розгляді зразкової справи № 360/3611/20 (провадження №11-209заі21) щодо призначення пенсій на пільгових умовах, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

З огляд на вищевикладене, по досягненню 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 позивач може набути право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Як встановлено судом, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 24.01.2025 року.

Отже, станом на дату звернення за призначенням пенсії позивач досяг 55 років, отже наявна перша умова для призначення пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Щодо наявності страхового стажу для призначення пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 року та Розрахунку стажу (форма РС-право), страховий стаж позивача становить 29 років 00 місяців 23 дні.

Відтак, наявна друга умова для призначення позивачу пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а саме наявність стажу роботи не менше 25 років.

При цьому, норми ст.114 Закону №1058-IV, на яких наголошує відповідач, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з підстав, що наведені судом вище, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.06.2023 року по справі №160/13468/20, а також висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.

Щодо наявності пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 року, пільговий стаж заявника за Списком № 2 відсутній.

До пільгового стажу не зараховано:

- період роботи з 05.02.1990 по 31.07.1992 згідно уточнюючої довідки від 08.01.2025 № 01/25 виданої Публічним акціонерним товариством Київський суднобудівний- судноремонтний завод", оскільки прослідковується розбіжність між записами трудової книжки, первинними документами (витягами) та пільговою довідкою (з 05.02.1990 прийнятий учнем суднокорпусника-ремонтника та направлений на учбові курси). Врахувати до пільгового стажу роботи зазначеній період можливо після надходження результатів перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначеної довідки;

- періоди роботи з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010 згідно уточнюючих довідок від 08.01.2025 № 01/25, від 08.01.2025 №02/25 виданих Публічним акціонерним товариством Київський суднобудівний-судноремонтний завод", оскільки до електронної пенсійної справи долучено копії наказів про атестацію робочих місць № 340 від 21.12.1999, № 42 від 17.04.2006 і з переліком атестованих посад, які не завірені належним чином;

період роботи з 06.04.2018 по 08.01.2025 згідно уточнюючої довідки від 08.01.2025 №1/25 виданої Публічним акціонерним товариством "Київський суднобудівний судноремонтний завод", оскільки в довідці не вірно зазначено посилання на Постанову Кабінету Міністрів від 25.11.2022 №1316 вірно Постанова КМУ від 24.06.2016 №461).

Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Додатково в довідці наводяться такі відомості:

стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції;

стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування;

стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

З аналізу наведених законодавчих приписів випливає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, показань свідків.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджений Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731 (надалі Порядок №383).

Цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників 36-2003-п (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 1788-12.

Згідно пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 637-93-п.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - Трудову книжку серії НОМЕР_2 дата заповнення 12.02.1990 року (а.с. 47-57).

Згідно записів Трудової книжки НОМЕР_2 від 12.02.1990 року, 05.02.1990 року позивач прийнятий на роботу учнем суднокорпусника-ремонтника у Київський суднобудівно-судноремонтний завод (у подальшому відбулись зміна назви та реорганізації) та працював на посаді суднокорпусника-ремонтника до 08.05.2002 року.

Додатково для підтвердження спірного стажу позивачем були надані довідки ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме:

Довідка від 08.01.2025 №01/25, яка видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» і за період з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002 виконував демонтаж, ремонт, збірку складних вузлів, оконтуровку блок-секцій для середньої частини судна, заміну листів зовнішньої обшиви судна, гідравлічні випробування корпусних конструкцій тиском 2,0 МПа та пневматичним тиском від 0,05 до 0,3 МПа з усуненням виявлених недоліків, за професією, посадою суднокорпусник-ремонтник, що передбачена Списком 2 розділ XIV код КП 2150300a-18908 підрозділ 3, код КП 2150300a-18908 підстава постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року. За період з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002 04 роки 10 місяців 15 днів. Підстава видачі довідки: трудова книжка, наказ про атестацію робочого місця № 340 від 21 грудня 1999 року, накази про прийняття та звільнення з роботи (а.с. 42);

Довідка від 08.01.2025 №02/25, яка видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» і за період з 26.01.2007 по 18.06.2010 рр. виконував демонтаж, ремонт, збірку складних вузлів, оконтуровкау блок-секцій для середньої частини судна, заміну листів зовнішньої обшиви судна, гідравлічні випробування корпусних конструкцій тиском 2,0 МПа та пневматичним тиском від 0,05 до 0,3 МПа з усуненням виявлених недоліків, за професією, посадою суднокорпусник-ремонтник, що передбачена Списком 2 розділ XIV підрозділ 3, код КП 14.30 підстава постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року. За період з 26.01.2007 по 18.06.2010 рр. 03 роки 04 місяці 24 дні. Підстава для видачі довідки: трудова книжка, накази про атестацію робочого місця, накази про прийняття та звільнення з роботи (а.с. 43).

Довідка від 08.01.2025 №02/25, яка видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» і за період з 06.04.2018 по 08.01.2025 рр. виконував демонтаж, ремонт, збірку складних вузлів, оконтуровкау блок-секцій для середньої частини судна, заміну листів зовнішньої обшиви судна, гідравлічні випробування корпусних конструкцій тиском 2,0 МПа та пневматичним тиском від 0,05 до 0,3 МПа з усуненням виявлених недоліків, за професією, посадою суднокорпусник-ремонтник, що передбачена Списком 2 розділ XIV підрозділ 3, код КП 7214-18908 підстава постанова Кабінету Міністрів України № 1316 від 25 листопада 2022 року. За період з 06.04.2018 по 08.01.2025 рр. 06 років 09 місяців 3 дні. Підстава для видачі: трудова книжка, накази про атестацію робочого місця, накази про прийняття та звільнення з роботи (а.с. 44).

Отже, роботодавець ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» засвідчує та підтверджує пільговий стаж позивача за Списком №2 за посадою суднокорпусник-ремонтник усього у кількості 15 років 12 днів.

Вказані довідки видані відповідно до Додатку № 5 Порядку №637 (Додаток 5).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 10 Порядку №383 та пункту 20 Порядку №637, уточнюючі довідки підприємств надаються для підтвердження спеціального трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Тобто, порядок підтвердження трудового стажу уточнюючою довідкою є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу.

Проте, як встановлено судом, у трудовій книжці позивача є необхідні записи, що охоплюють спірний період.

За таких обставин, суд вважає, що позивач вжив усіх необхідних заходів для підтвердження пільгового стажу, надавши до органів ПФУ трудову книжку та довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд відхиляє посилання відповідача у рішенні про відмову на те, що період роботи з 05.02.1990 по 31.07.1990 згідно уточнюючої довідки від 08.01.2025 № 01/25 можливо врахувати до пільгового стажу роботи після надходження результатів перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначеної довідки.

Відповідно до ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається й на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Щодо віднесення посади позивача до списків робіт і професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд зауважує, що відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У спірні періоди з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010, з 06.04.2018 по 08.01.2025 позивач працював у ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» на посаді суднокорпусник-ремонтник.

Відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10, який діяв з 01.01.1991 по 11.03.1994, за кодом 2150300а-18908 передбачена посада / професія: Суднокорпусник-ремонтник.

Відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. №162, який діяв у період з 11.03.1994 по 16.01.2003, за кодом 2150300а-18908 передбачена посада / професія: Суднокорпусник-ремонтник.

Відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36, який діяв у період з 16.01.2003 по 03.08.2016, за кодом 2150300а-18908 передбачена посада / професія: Суднокорпусник-ремонтник.

Відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, який діяв у період з 03.08.2016 по т.ч., також передбачена посада суднокорпусники-ремонтники.

Отже, посада позивача передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З цих підстав суд відхиляє посилання відповідача у рішенні про відмову на те, що період роботи з 06.04.2018 по 08.01.2025 згідно уточнюючої довідки від 08.01.2025 №1/25 не враховано, оскільки в довідці не вірно зазначено посилання на Постанову Кабінету Міністрів від 25.11.2022 №1316, замість вірної - Постанова КМУ від 24.06.2016 №461.

Щодо атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку №383, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 442-92-п (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

4.1. Зазначена постанова 442-92-п набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

4.2. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

4.3. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць 442-92-п, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками 36-2003-п, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

4.4. Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку 442-92-п.

4.5. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць 442-92-п. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

4.6. У разі непідтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами чергової атестації, проведеної протягом 5 років з дати проведення попередньої атестації, до пільгового стажу зараховується період роботи на даному підприємстві, в установі чи організації до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення чергової атестації, якою відповідне право не підтверджене.

Отже, до 21.08.1992 року для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці не було передбачено підтвердження результатами атестації.

Таким чином, період роботи позивача з 05.02.1990 по 31.07.1992 рр. на посаді Суднокорпусник-ремонтник має бути зарахований до стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки до 21.08.1992 проведення атестації не вимагалось.

Також підлягає зарахуванню до стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, період роботи позивача з 21.12.1999 по 08.05.2002, за правилом якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку 442-92-п.

Тобто, оскільки атестація була вперше проведена після 21.08.97 та згідно з наказом від 21.12.1999 року №340 по АТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с. 58) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 за професією суднокорпусник-ремонтник.

Також підлягає зарахуванню до стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи позивача з 26.01.2007 по 18.06.2010, з 06.04.2018 по 08.01.2025, оскільки за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Так, у матеріалах справи наявні письмові докази щодо атестації робочих місць на підприємстві позивача у спірний період, а саме:

- Наказ від 17.04.2006 року №42 по ЗАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» (а.с. 60), яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 за професією суднокорпусник-ремонтник.

- Наказ від 21.04.2017 року №62 по ТОВ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» (а.с. 65), яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 за професією суднокорпусник-ремонтник.

- Наказ від липня 2022 року №24 по ТОВ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» (а.с. 68), яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 за професією суднокорпусник-ремонтник.

З цих підстав суд відхиляє посилання відповідача у рішенні про відмову на те, що період роботи з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010 згідно уточнюючих довідок від 08.01.2025 № 01/25, від 08.01.2025 №02/25, виданих Публічним акціонерним товариством Київський суднобудівний-судноремонтний завод", не враховано, оскільки до електронної пенсійної справи долучено копії наказів про атестацію робочих місць № 340 від 21.12.1999, № 42 від 17.04.2006 і з переліком атестованих посад, які не завірені належним чином.

Так, перевірка достовірності виданих документів покладається й на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010, з 06.04.2018 по 08.01.2025.

Вирішуючи спір, суд також зазначає, що відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, з огляду на наявність належних та достатніх доказів факту виконання позивачем робіт, що містяться у Списку №2, відповідну тривалість роботи на вказаній пільговій посаді, проведення атестації на відповідному робочому місці, та враховуючи досягнення необхідного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст. 83 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як було зазначено, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою від 24.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто, позивач звернувся із заявою про призначення пенсії не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, отже набув право на призначення пенсії з 10.11.2024 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Суд також враховує, що позивач задовольняє усім вимогам законодавства щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020 року (досягнення 55 років, стаж роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах), що свідчить про відсутність в даному випадку дискреції у відповідача в питанні призначення пенсії за віком.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, для належного та ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 періоди роботи з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010, з 06.04.2018 по 08.01.2025 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020 року, з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку - з 10.11.2024 року.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 968, 96 грн., де 968, 96 грн. - ставка судового збору сплачена позивачем за звернення до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 35 від 31.01.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, періоди роботи з 05.02.1990 по 31.07.1992, з 21.12.1999 по 08.05.2002, з 26.01.2007 по 18.06.2010, з 06.04.2018 по 08.01.2025 та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020 року, з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку - з 10.11.2024 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук