Справа № 990/347/24
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2025 року

м. Київ

справа №990/347/24

провадження № П/990/347/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Соколова В.М., Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

1. 31 жовтня 2024 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції, від ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), надійшов процесуальний документ під назвою «касаційна скарга на рішення Вищої ради правосуддя від 30 вересня 2024 року», в якому позивач просив:

1) відкрити касаційне провадження і задовольнити касаційну скаргу;

2) скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 30.09.2024 про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. про тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності та відмовити в задоволенні згаданого клопотання.

2. На виконання ухвали Верховного Суду від 05.11.2024 (про залишення без руху поданого ОСОБА_1 процесуального документу), позивач направив до суду позовну заяву до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), в якій ОСОБА_1 просить:

1) звернутися до Верховного Суду, як суб`єкта права на конституційне подання, стосовно необхідності звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо перевірки на предмет відповідності Конституції України:

- рішення ВРП від 30.09.2024 №2869/0/15-24 (надалі - Рішення) про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 , від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироку суду або закриття кримінального провадження;

- ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.12.2023 про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

2) позовну заяву задовольнити, а Рішення ВРП від 30.09.2024 про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. про тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності скасувати та відмовити в задоволенні згаданого клопотання.

3) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211, 20 грн.

3. В обґрунтування позовних вимог в новій редакції позивач зазначає, що оскаржуване до Суду Рішення відповідача порушує його конституційні права та інтереси, є незаконним, і підлягає скасуванню, оскільки не містить посилання на визначені Законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків про необхідність порушення вимог статті 129-1 Конституції України та частини шостої статті 64 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

4. Позивач зазначає, що до ВРП 25 грудня 2023 року (вх. №7360/0/8-23) вже надходило клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. від 22.12.2023 про тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення того ж кримінального правопорушення, строком на два місяці; це клопотання рішенням ВРП від 29.12.2023 №1432/0/15-23 задоволено частково і тимчасово, до 30 січня 2024 року, відсторонено ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.

5. Заявник указує, що 25 січня 2024 року ВРП, задовольнивши відповідне клопотання прокурора Клименка О.В . Рішенням №228/0/15-24, продовжила до 25 березня 2024 року з тих же підстав строк тимчасового відсторонення ОСОБА_1 від здійснення правосуддя; надалі прокурор Клименко О.В. з аналогічним клопотанням щодо продовження строку відсторонення ОСОБА_1 від здійснення правосуддя не звертався; лише 25 вересня 2024 року до ВРП (вх. №11539/0/8-24) повторно надійшло клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. від 25.09.2024 про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від здійснення у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності в межах того ж самого кримінального правопорушення, при цьому до такого клопотання не долучалося копії рішення суду про скасування попереднього рішення ВРП. Позивач звертає увагу, що як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, представник Клименка О.В. - прокурор Кохно В.О. підтримав клопотання не про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, а лише про продовження строку тимчасового відсторонення; проте цій обставині ВРП належної оцінки у своєму рішення не дала.

6. Крім того позивач зазначає, що ВРП проігнорувала та не мотивувала взагалі, чому прийшла до переконання про необхідність задоволення згаданого клопотання прокурора Клименка О.В. , достеменно знаючи, що відповідно до частини шостої статті 64 Закону України «Про вищу раду правосуддя» повторне звернення Генерального прокурора або його заступника із клопотанням про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності або із клопотанням про продовження строку такого відсторонення стосовно судді в межах одного кримінального провадження не допускається, крім випадків скасування попереднього рішення ВРП судом. Більше того, як указує позивач, ВРП самоусунулася і не перевірила, хто саме вручав ОСОБА_1 вищевказане клопотання про відсторонення; хоча це клопотання вручав прокурор Кохно В.О. 25.09.2024 під час розгляду судом клопотання про продовження дії покладених на позивача обов`язків; при цьому будь-якого належного документу, а саме - процесуального рішення прокурора Клименка О.В. про уповноваження прокурора Кохно В.О. вручити ОСОБА_1 це клопотання про відсторонення від здійснення правосуддя, чи хоча б доручення, яке б відповідало вимогам чинного законодавства і було завірене відповідною печаткою прокуратури, не пред`являлось і до клопотання не долучалось, що унеможливлює, на переконання позивача, прийти ВРП до висновку, про належне вручення ОСОБА_1 клопотання про відсторонення, у відповідності до частини четвертої статті 63 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»; позивач вважає, що ВРП зобов`язана була у відповідності до частини третьої цієї ж статті, з врахуванням того, що клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, подане без дотримання визначених законом вимог, повернути його заступнику Генерального прокурора Клименку О.В.

7. ОСОБА_1 вважає, що в даному конкретному випадку, ВРП, як квазісуд, зобов`язана була прийняти рішення іменем України, яким залишити без задоволення клопотання прокурора Клименка О.В. ; оскільки оскаржуване рішення ухвалено не іменем України, то воно суперечить статті 129-1 Конституції України, тобто є неконституційним.

8. 25 грудня 2024 року до Верховного Суду від ВРП надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

9. Відповідач зазначає, що обставини, які мали значення та стали підставою для прийняття ВРП оскаржуваного рішення, а також обґрунтування саме такого рішення, докладно, в повному обсязі у ньому наведені; при цьому, доказів про наявність підстав, передбачених статтею 65 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» для визнання протиправним та скасування Рішення, позивачем не наведено.

10. Щодо визначених Законом підстав та мотивів, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, відповідач повідомив, що клопотання від 25.09.2024 про тимчасове відсторонення судді ОСОБА_1 було подано з дотриманням вимог Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та КПК України, та до нього було долучено копії документів, які стали підставами для обвинувачення позивача у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; 20 вересня 2024 року позивачу вручено обвинувальний акт, яким йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України.

11. Відповідач зазначив, що зважаючи на обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, їх співмірність з такими засадами, як незалежність і недоторканність суддів та наслідками тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, а також на те, що обвинувальний акт за обвинуваченням судді ОСОБА_1 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення перебуває на розгляді в суді, ВРП дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. про тимчасове відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.

12. Щодо доводів позивача стосовно повторного звернення прокуратури до ВРП із клопотанням про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, посилаючись на положення частини шостої статті 64 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», відповідач повідомив, що прокуратура перший раз звернулася до ВРП із клопотанням про тимчасове відсторонення позивача від посади судді до набрання законної сили вироком суду; до цього прокуратура зверталася з іншими клопотаннями (відсторонення строком на 2 місяці, продовження відсторонення ще на два місяці), тобто повторного аналогічного звернення не було.

13. 28 січня 2025 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли доповнення до позовної заяви, в яких позивач просить звернутися до Верховного Суду, як суб`єкта права на конституційне подання, стосовно необхідності звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо перевірки на предмет відповідності Конституції України частини першої статті 63 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», з гідно з якою, на стадії судового провадження строк відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження; тобто на строк більше двох місяців, всупереч вимогам частини другої статті 154, пункту 3 частини третьої статті 157 КПК України.

14. Позивач також звертає увагу, що у засідання Вищої ради правосуддя 30 вересня 2024 прибув представник Офісу Генерального прокурора - прокурор першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді прокурор САП Кохно В.О., який підтримав клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, хоча в клопотанні ставилось питання про тимчасове відсторонення, а не про продовження строку; вказаним обставинам ВРП належної оцінки не дала, як і не обґрунтувала на підставі чого прокурор Кохно В.О. представляв інтереси прокуратури; залишено поза увагою ВРП і та обставина, що зі змісту доручення керівника САП Клименка О.В. від 24.09.2024, останній уповноважив одночасно чотирьох прокурорів САП вручити позивачу клопотання про тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя, а не одного прокурора Кохно В.О. , як було насправді.

15. Позивач також висловив думку про те, що докази, зібрані в ході досудового розслідування, і якими обґрунтовувалося клопотання, одержані з порушенням вимог КПК України.

16. В обґрунтування заявленого клопотання про необхідність звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням, позивач посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №240/19209/21 та у Постанові №9 від 01.11.1996 Пленуму Верховного Суду України.

17. 04 квітня 2025 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому позивач просить врахувати, зокрема, наступне:

- зі змісту повідомлення про підозру від 30.11.2023 видно, що на вказану дату органом досудового розслідування ще не встановлено часу і місця утворення організованої групи, і лише 13 листопада 2023 року о 10:41 позивачу було повідомлено про можливість одержання ним та іншими членами організованої групи неправомірної вигоди в розмірі 25 000 доларів США за ухвалення рішення про задоволення апеляційної скарги ПрАТ «Авіакомпанія Константа» у справі № 757/27289/23-к та скасування накладеного арешту на майно; проте до цього часу так і не встановлено ні органом досудового розслідування ні членами ВРП у який саме спосіб, чи якими саме діями чи словами позивач погодився на це;

- ВРП не дало належної оцінки тому, що сам зміст згаданого письмового повідомлення про підозру суперечить вимогам статті 277 КПК України, зокрема, пункту 6 частини першої вказаної статті, оскільки в ньому не вказано стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення щодо зазначення часу, місця створення організованої групи; більше того, в письмовому повідомленні про підозру міститься доручення про його вручення, що також суперечить згаданій нормі КПК і статті19 Конституції України;

- ВРП не дала жодної оцінки відомостям, які підтверджують факт відсутності позивача в складі організованої групи станом на 15.11.2023, зокрема, те, що він не входив до цієї групи підтверджується протоколом за результатами проведення ОРЗ, складеному 01.11.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_5 , яка підтвердила, що 15.11.2023 узгодила з Дзюбіним В. , що при скасуванні арешту одного літака сума неправомірної вигоди складатиме 15 000 доларів США;

- ВРП не зазначила, у який саме спосіб ОСОБА_1 погодився отримати неправомірну вигоду, чи якими саме діями чи словами дав на це згоду; не вказано яким саме чином позивач погодився 13.11.2023 о 10:41 год. на отримання неправомірної вигоди і в письмовому повідомленні про підозру і в обвинувальному акті;

- ВРП не вказала на підставі яких саме доказів вона прийшла до переконання, що нібито неправомірну вигоду саме в розмірі 25 000 доларів США позивач отримав, приніс до місця свого проживання, де розподілив попередньо замінивши купюри на інші з метою приховування слідів вчинення кримінального правопорушення;

- залишились без належної перевірки та оцінки членами ВРП і те, чи дійсно був 30.11.2023 належним чином уповноважений прокурор Гречишкін В.В. здійснити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1 на підставі доручення, яке міститься, всупереч вимогам статті 277 КПК України, в самому тексті підозри, або ж навпаки - письмове повідомлення про підозру міститься в дорученні;

- не враховано ВРП і того, що керівник САП Клименко О.В., який безсумнівно володіє державною мовою, доручає саме шістьом прокурорам (а не прокурору, чи одному із вказаних прокурорів) першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Гречишкіну В.В., Василенку Б.М., Кохну В.О., Щуру І.В., Сабаді О.М., Володіну В.Ю. здійснити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1 у порядку, передбаченому частиною першою, другою статті 278 КПК України;

- не дала ВРП належної оцінки і тому, що всі обшуки (близько 10 одночасно) проводились без дозволу слідчого судді і невідкладними їх визнати не можна хоча б через їх велику кількість, що свідчить про їх належну підготовку заздалегідь, або ж про те, що штати НАБУ можна скоротити на 90 %, оскільки фактично всі співробітники нічим не займаються і цілодобово чекають лише на такі поодинокі випадки;

- без належної оцінки було залишено ВРП і те, що відповідні клопотання сторони обвинувачення розглядались суддею в порушення присяги - не від імені України і постановлені судом ухвали суперечать вимогам статті 372 КПК України, оскільки в них не вказано місця проживання ОСОБА_1 ; а в ухвалі від 04.07.2024 взагалі не зазначено ім`я, по батькові підозрюваного, року, місяця і дня та місця його народження; крім того, слідчий суддя розглянув клопотання про обмеження строку стороні захисту для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порушення вимог частини першої статті 52 КПК України, без участі захисника підозрюваного ОСОБА_1 - адвоката Шаповал О.В; цю обставину ВРП також проігнорувала і не навела жодних обґрунтувань чому вважає допустимими такі порушення КПК України з боку ВАКС;

- ВРП не дала юридичної оцінки і тому факту, що обвинувальний акт суперечить пункту 2 частини другої статті 291 КПК України - не містить відомостей про місце проживання обвинуваченого ОСОБА_1 , а саме - АДРЕСА_1 , а лише вказано цю адресу в ньому як його місце реєстрації тощо.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

18. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2024 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М., Губська О.А., Соколов В.М.

19. Ухвалою Верховного Суду від 05.11.2024 поданий ОСОБА_1 процесуальний документ про скасування рішення Вищої ради правосуддя - залишено без руху.

20. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2024 визначено склад колегії суддів: Жук А.В., судді: Соколов В.М., Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.

21. Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2024 відкрито провадження в справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 29.01.2025 на 16 год 00 хв.

22. Ухвалою Верховного Суду від 06.01.2025 задоволено заяву представника ВРП про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №990/347/24. Забезпечено участь представника ВРП у судовому засіданні, призначеному на 29.01.2025 о 16:00 год у справі №990/347/24, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів відповідно до вимог Положення про ЄСІТС.

23. Розгляд справи, призначеного на 29.01.2025 на 16:00, було відкладено на 19.03.2025 на 15:30 год., у зв`язку із заявами позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі.

24. У судове засідання 19.03.2025 на 15:30 прибув позивач. Протокольною ухвалою від 19.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до розгляду справи третьої особи - Клименка Олександра Васильовича . Позивачем також заявлено клопотання про продовження розгляду справи без його участі та перехід до розгляду справи в письмового провадженні. Протокольною ухвалою від 19.03.2025 указане клопотання задоволено та перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження.

IІІ.ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

25. Суд встановив, що ОСОБА_1 . Постановою Верховної Ради України від 20.12.1994 №302/94-ВР обраний на посаду судді військового суду Львівського гарнізону; Указом Президента України від 04.05.1998 №402/98 призначений у межах п`ятирічного строку суддею військового суду Західного регіону України; Постановою Верховної Ради України від 02.03.2000 №1496-III обраний на посаду судді військового суду Західного регіону України безстроково; Указом Президента України від 11.12.2006 №1059/2006 переведений на роботу на посаді судді військового апеляційного суду Центрального регіону; Постановою Верховної Ради України від 02.12.2010 №2757-VI обраний на посаду судді апеляційного суду міста Києва; Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведений на посаду судді Київського апеляційного суду.

26. Рішенням Вищої ради Правосуддя від 29.12.2023 №1432/0/15-23 задоволено частково клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка Олександра Васильовича . Тимчасово, до 30 січня 2024 року, відсторонено суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.

27. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.01.2024 №228/0/15-24 задоволено клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка Олександра Васильовича (далі - Клименко О.В. ). Продовжено до 25 березня 2024 року строк тимчасового відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.

28. 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 вручено обвинувальний акт, яким йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України. Цього ж дня, як слідує зі змісту ухвали судді Вищого антикорупційного суду Крикливої Т.Г. від 23.09.2024 у справі №991/10365/24, до Вищого антикорупційного суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000547, в тому числі обвинувальний акт, зокрема, за обвинуваченням ОСОБА_1 .

29. 25 вересня 2024 року до ВРП від заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. (вх. №11539/0/8-24) надійшло клопотання від 25.09.2024 про тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 Кримінального кодексу України (далі і по тексту КПК України). В указаному клопотанні Клименко О.В. просив тимчасово відсторонити суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження (том 1, а.с. 146-158).

30. Заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури в клопотанні зазначив, що, продовжуючи здійснювати правосуддя, ОСОБА_1 може особисто чи опосередковано впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки на нього будуть розподілятись судові справи, учасниками яких може бути як прокурор Гаврищук Я.І. , так і адвокат Кривенко К.О., що створює ризик впливу обвинуваченим на них, як на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови у дачі показань у кримінальному провадженні.

Крім того указано, що ОСОБА_1 може особисто чи опосередковано впливати на свідків у кримінальному провадженні, більшість з яких є працівниками Київського апеляційного суду.

Використання знайомств, зв`язків, соціального статусу та авторитету, набутих, зокрема, під час здійснення професійної діяльності, дають, на переконання Клименка О.В. , ОСОБА_1 можливість впливати на інших свідків у кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі доказам, та відмови від дачі показань на його користь, що негативно впливатиме на їх намір та можливість давати правдиві показання під час судового розгляду, а також на дієвість кримінального провадження загалом; вказаний вплив може проявлятися і у прийнятті суддею ОСОБА_1 незаконних рішень у справах, у яких свідки чи їх родичі або близькі особи є сторонами чи іншими учасниками процесу, або ж іншому перешкоджанні виконанню ними своїх процесуальних прав.

31. До клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовано його доводи, розписку судді ОСОБА_1. про отримання копій клопотання (том 1, а.с. 159) та доданих до нього матеріалів.

32. Заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В., голову Київського апеляційного суду Головачова Я.В., суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1., представника судді ОСОБА_1 - адвоката Шаповал О.В. повідомлено про дату, час і місце розгляду клопотання (засідання 30 вересня 2024 року) (том 1, а.с. 160-169).

33. До ВРП від представника судді ОСОБА_1 - адвоката Шаповал О.В. надійшло заперечення на клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, в якому представник позивача просив відмовити в задоволенні такого клопотання, а його розгляд проводити без участі захисника. Обґрунтовуючи указані заперечення, представник ОСОБА_1. доводив позицію про те, що клопотання є необґрунтованим, не містить підстав для надання згоди на тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, а також не відповідає загальним засадам кримінального провадження, а саме статті 28 КПК України (том 1, а.с.170-175).

34. У засідання Вищої ради правосуддя 30 вересня 2024 року прибув представник Офісу Генерального прокурора - прокурор першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Кохно В.О., який підтримав клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності з наведених у ньому підстав; представник судді ОСОБА_1 - адвокат Шаповал О.В., суддя ОСОБА_1 у засідання Вищої ради правосуддя не з`явилися.

35. Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.09.2024 №2869/0/15-25, керуючись статтею 131 Конституції України, статтею 155-1 Кримінального процесуального кодексу України, частиною п`ятою статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтею 63 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», пунктами 20.3-20.18 Регламенту Вищої ради правосуддя, задоволено клопотання та тимчасово відсторонено суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України (далі - Рішення ВРП від 30.09.2024 №2869/0/15-25).

36. Як зазначено в оскаржуваному рішення, ВРП встановило, зокрема, що 30 листопада 2023 року заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури склав повідомлення про підозру судді ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України, яке було вручено йому цього самого дня.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.12.2023 №1169/0/15-23 задоволено подання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. про надання згоди на утримання під вартою судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду Маслова В.В. від 05.12.2023 (залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19.12.2023) до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з дня його фактичного затримання із визначенням підозрюваному ОСОБА_1 застави в розмірі 4 000 000 грн, яку внесено 20 грудня 2023 року.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.12.2023 №1432/0/15-23 тимчасово, до 30 січня 2024 року, відсторонено суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.01.2024 №228/0/15-24 продовжено тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя до 25 березня 2024 року.

Детектив НАБУ за погодженням із заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименком О.В. 18 січня 2024 року подав до Вищого антикорупційного суду клопотання про продовження до 6 місяців строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000547 від 02.11.2023, тобто до 30 травня 2024 року.

18 квітня 2024 року судді ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, яке цього самого дня йому було вручено.

20 вересня 2024 року ОСОБА_1 вручено обвинувальний акт, яким йому висунуто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України.

37. Доходячи висновку про задоволення клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, ВРП в оскаржуваному рішенні виходила з обґрунтованості посилань заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. на наявність ризику, що суддя ОСОБА_1 , продовжуючи здійснювати правосуддя, може шляхом використання владних повноважень судді особисто, а також із залученням працівників Київського апеляційного суду, знищити чи підробити речі та/або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

ВРП вважала, що існують також обставини, що дають підстави вважати обґрунтованими ризики незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_1 на свідків у кримінальному провадженні, більшість з яких є працівниками Київського апеляційного суду та перебувають у його підпорядкуванні як судді або у підпорядкуванні суддів Дзюбіна В.В. , Глиняного В.П., Сливи Ю.М., з метою зміни ними чи відмови від давання показань у кримінальному провадженні.

ВРП звернула також увагу, що наявність кримінального провадження за обвинуваченням судді ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 368 КК України, шкодить авторитету судової гілки влади та підриває довіру до неї суспільства.

38. Не погоджуючись із Рішенням ВРП від 30.09.2024 №2869/0/15-25, позивач звернувся до Суду із цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

39. При вирішенні справи Верховний Суд ураховує, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

40. При цьому обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 КАС України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

41. Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

42. Надаючи оцінку доводам позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, Суд дійшов таких висновків.

43. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

44. Відповідно до положень статті 131 Основного Закону в Україні діє ВРП, яка, серед іншого, ухвалює рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя.

45. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) судді може бути повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення лише Генеральним прокурором або його заступником.

Суддя може бути тимчасово відсторонений від здійснення правосуддя на строк не більше двох місяців у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом. Рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя ухвалюється Вищою радою правосуддя.

Продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється в тому ж порядку на строк не більше двох місяців. Клопотання про продовження строку такого відсторонення судді від здійснення правосуддя подається Генеральним прокурором або його заступником не пізніше десяти днів до закінчення строку, на який суддю було відсторонено. Вимоги до клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності встановлюються процесуальним законом.

46. Відповідно до пункту 4-1 частини другої статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя.

47. Стаття 155-1 КПК України врегульовує питання тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності та продовження строку такого тимчасового відсторонення. Відповідно до положень цієї норми кримінально-процесуального закону рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності ухвалюється Вищою радою правосуддя на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом.

Клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до ВРП стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним) на будь-якій стадії кримінального провадження.

Клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності повинно відповідати вимогам частини другої статті 155 цього Кодексу.

Генеральний прокурор або його заступник має право звернутися з клопотанням про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя.

Клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до ВРП стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним) на будь-якій стадії кримінального провадження.

Клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності повинно відповідати вимогам частини другої статті 155 цього Кодексу.

48. Відповідно до статті 155 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження із клопотанням про відсторонення особи від посади. Із клопотанням про відсторонення особи від посади до органів державної влади, зазначених у частині третій статті 154 цього Кодексу, має право звернутися прокурор, а про відсторонення від посади Голови Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступника - Генеральний прокурор або заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; 4) посада, яку обіймає особа; 5) виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення; 6) виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; 7) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

До клопотання також додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) документи, які підтверджують надання підозрюваному, обвинуваченому копій клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

49. Спеціальний законом, який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя, є Закон України «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII), глава 8 Розділу ІІ якого врегульовує питання тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя (статті 62-69).

50. Відповідно до частин першої, третьої статті 62 Закону №1798-VIII суддю може бути тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя за рішенням Вищої ради правосуддя:

1) у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності;

2) при проведенні кваліфікаційного оцінювання;

3) в порядку застосування дисциплінарного стягнення.

Тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя з інших підстав не допускається.

51. Згідно з положеннями статті 63 Закону №1798-VIII тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється Вищою радою правосуддя на строк не більше двох місяців на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника, а стосовно судді Вищого антикорупційного суду на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора (виконувача обов`язків Генерального прокурора). На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.

Клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до Вищої ради правосуддя стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним), на будь-якій стадії кримінального провадження.

Клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, подане без дотримання визначених законом вимог, повертається Вищою радою правосуддя Генеральному прокурору або його заступнику.

Генеральний прокурор або його заступник можуть уповноважити прокурора на вручення судді, крім судді Вищого антикорупційного суду, копії клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, а також на представлення відповідного клопотання під час розгляду на засіданні Вищої ради правосуддя.

Вища рада правосуддя розглядає клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності невідкладно, але не пізніше семи днів з дня надходження клопотання.

Повідомлення про дату, час і місце розгляду відповідного клопотання направляється судді, стосовно якого подано клопотання, Генеральному прокурору або його заступнику, до суду, в якому суддя обіймає посаду, та невідкладно розміщується на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.

Неявка на засідання Вищої ради правосуддя судді, Генерального прокурора або його заступника чи уповноваженого одним із них прокурора, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя починається з короткого викладу членом Вищої ради правосуддя, який визначений доповідачем, наведеного у клопотанні обґрунтування необхідності такого тимчасового відсторонення.

Після короткого викладу наведеного у клопотанні обґрунтування необхідності тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя слово надається Генеральному прокурору або його заступнику або уповноваженому прокурору, судді (його представнику), щодо якого внесене клопотання, для надання пояснень. Якщо суддя відмовляється від надання пояснень, Вища рада правосуддя розглядає клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя без його пояснень.

За результатами розгляду клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя Вища рада правосуддя ухвалює рішення, копія якого не пізніше семи робочих днів направляється Генеральному прокурору або його заступнику, судді, стосовно якого ухвалено рішення, а також невідкладно направляється до суду, в якому такий суддя обіймає посаду.

Суддя відстороняється від здійснення правосуддя з дня ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя на строк, зазначений у рішенні, який не може становити більше двох місяців. На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.

52. Відповідно до частин шостої, сьомої статті 64 Закону №1798-VIII повторне звернення Генерального прокурора або його заступника із клопотанням про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності або із клопотанням про продовження строку такого відсторонення стосовно судді в межах одного кримінального провадження не допускається, крім випадків скасування попереднього рішення Вищої ради правосуддя судом.

Тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності припиняється у разі закриття кримінального провадження стосовно судді або набрання законної сили вироком суду без ухвалення Вищою радою правосуддя окремого рішення про припинення тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя.

53. Водночас, статтею 65 Закону №1798-VIII визначено, що рішення ВРП про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків. Оскарження рішення ВРП не зупиняє його виконання.

54. Аналогічного змісту положення визначені Главою 20 Розділу ІІ Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24.01.2017 № 52/0/15-17 (далі - Регламент).

55. Системне тлумачення наведених норм Закону №1798-VIII дозволяє дійти висновків про те, що тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється Вищою радою правосуддя на строк не більше двох місяців на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника, а стосовно судді Вищого антикорупційного суду на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора (виконувача обов`язків Генерального прокурора).

56. При цьому такий ліміт строку відсторонення судді від здійснення правосуддя не поширюється на застосування вказаного заходу кримінального провадження на стадії судового провадження, для якого встановлено спеціальний строк - до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.

57. Тобто застосування тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя на стадії досудового розслідування та судового провадження в межах одного кримінального провадження не є тотожними за юридичним змістом, підставами, значимістю, метою і тривалістю застосування.

58. Аналіз частини шостої 64 Закону №1798-VIII також свідчить про наявність певної мети встановлення визначеною нормою закону заборони, яка полягає в унеможливленні багаторазового звернення із клопотанням про відсторонення судді від посади за наявності однакових підстав та фактичних обставин застосування такого заходу забезпечення в кримінальному провадженні. Такий підхід законодавця спрямований на виключення ситуацій зловживання правом звернення із зазначеним клопотанням правоохоронними органами та забезпечення гарантій суддівської незалежності та недоторканності (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №9901/776/18).

59. Матеріалами справи підтверджується, що вперше Заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименко О.В. звертався до ВРП із клопотанням про тимчасове, строком на 2 місяці, відсторонення позивача від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності. Рішенням ВРП від 29.12.2023 №1432/0/15-23 задоволено частково указане клопотання та тимчасово, до 30 січня 2024 року, відсторонено суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності (том 1, а.с. 63-72; том 2, а.с.182-188).

60. Згодом, прокуратура звернулася із клопотанням про продовження строку тимчасового відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, яке Рішенням ВРП від 25.01.2024 №228/0/15-24 задоволено та продовжено до 25 березня 2024 року строк тимчасового відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності (том 1, а.с. 73-86; том 3, а.с. 69-76).

61. Указані два клопотання подавалися, а рішення ВРП ухвалювалися, коли справа щодо обвинувачення, зокрема, ОСОБА_1 , знаходилася на стадії досудового розслідування.

62. Згодом, як підтверджується матеріалами справи, 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 вручено обвинувальний акт, яким йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України. Цього ж дня, до Вищого антикорупційного суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000547, в тому числі обвинувального акту, зокрема, за обвинуваченням ОСОБА_1 .

63. У зв`язку з цим, 25 вересня 2024 року до ВРП від заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. (вх. №11539/0/8-24) надійшло клопотання від 25.09.2024 про тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України. В указаному клопотанні Клименко О.В. просив тимчасово відсторонити суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження (том 1, а.с. 146-158).

64. Оскаржуваним Рішенням ВРП від 30.09.2024 №2869/0/15-25 указане клопотання задоволено, тимчасово відсторонено суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України (том 1, а.с. 87-92, а.с. 181-191).

65. Відтак, звернення заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. на стадії судового провадження із клопотанням про тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження, не може трактуватись як повторне в межах одного кримінального провадження, стосовно попереднього ініціювання відсторонення та/або його продовження (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №9901/776/18).

66. Отже, колегія суддів відхиляє посилання позивача про порушення ВРП частини шостої статті 64 Закону №1798-VІІІ, оскільки, як вже зазначалося вище, застосування тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя на стадії досудового розслідування та судового провадження в межах одного кримінального провадження не є тотожними за юридичним змістом, підставами, значимістю, метою і тривалістю застосування.

67. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду вважає, що ВРП, приймаючи оскаржуване Рішення від 30.09.2024 №2869/0/15-25, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оспорюване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких відповідач дійшов вірного висновку про необхідність тимчасового відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття вказаного кримінального провадження, а тому відсутні підстави для його скасування.

68. Судом також враховується, що у пункті 20 Рекомендації CM /Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

69. У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, йдеться про те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

70. У пункті 22 Висновку №3 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що суспільна довіра та повага до судової влади є гарантіями ефективності системи правосуддя: поведінка суддів у їхній професійній діяльності, зрозуміло, розглядається громадськістю як необхідна складова довіри до судів.

71. Пунктом 33 Висновку №18 (2015) Консультативної ради європейських суддів Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії визначено, що судді повинні поводитися доброчесно як під час виконання своїх функцій, так і в особистому житті, відповідати за свою поведінку, якщо це входить до загальноприйнятих норм.

72. Відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 56 Закону №1402-VIII суддя зобов`язаний дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

73. Згідно зі статтею 58 Закону №1402-VIII питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України.

74. Суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду (стаття 1 Кодексу суддівської етики).

75. Зазначені вище положення міжнародних документів, Закону № 1402-VIII та Кодексу суддівської етики визначають, що авторитет судової влади має вселяти довіру суспільства до здійснення правосуддя.

76. Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наявність кримінального провадження за підозрою судді ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368 КК України, може поставити під сумнів безсторонність цього судді при здійсненні правосуддя та з огляду на міжнародні принципи і стандарти поведінки судді та норми національного законодавства зашкодити авторитету судової влади і довірі суспільства до неї.

77. Приймаючи оскаржуване Рішення, ВРП враховано ризики здійснення правосуддя суддею ОСОБА_1 за викладених у клопотанні заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. обставин, співмірність між такою засадою, як незалежність та недоторканність суддів, і наслідками тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності.

78. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №9901/514/18 (П/9901/514/18).

79. Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 65 Закону №1798-VIII рішення ВРП про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

80. Отже, законодавець чітко визначив підстави для оскарження та скасування рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, такі підстави є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.

81. Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.04.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

82. Європейський суд з прав людини, розглядаючи питання обсягу судового розсуду при оцінці актів та дій органів державної влади під час реалізації їх виключної компетенції, указав на те, що за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів.

83. Враховуючи, що виключно ВРП як колегіальний, незалежний конституційний орган державної влади та суддівського самоврядування, який діє в Україні, наділений повноваженнями ухвалювати рішення про тимчасове відсторонення чи продовження тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, то встановлення наявності або відсутності правових підстав для цього здійснюється нею за її власною оцінкою.

84. Як було зазначено вище, рішення ВРП містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення, як і мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

85. Судом також встановлено, що відповідно до Витягу з Протоколу №84 засідання Вищої ради правосуддя від 30.09.2024 за задоволення клопотання про тимчасове відсторонення позивача від здійснення правосуддя проголосували 16 членів ВРП, проти - 0. (том 1, а.с. 137-138).

86. Також встановлено, що оскаржуване Рішення підписане всіма членами ВРП , які брали участь у його ухваленні.

87. Отже, у ході судового розгляду Судом не встановлено наявності передбачених частиною першою статті 65 Закону №1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного Рішення ВРП.

88. Щодо доводів позивача про те, що докази, зібрані в ході досудового розслідування, і якими обґрунтовувалися клопотання прокуратури, одержані з порушенням вимог КПК України, а також доводів, викладених в клопотанні ОСОБА_1 від 04.04.2025, колегія суддів зазначає наступне.

89. Аналізуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, слід звернути увагу на те, що ВРП не наділена повноваженнями щодо перевірки процесуального порядку вручення письмового повідомлення про підозру чи правомірність його змісту.

90. Розглядаючи клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності, ВРП з`ясовує питання лише про те, чи підлягає задоволенню відповідне клопотання, з огляду на наведені в ньому факти і обставини.

91. Згідно з частиною четвертою статті 64 Закону №1798-VIII клопотання підлягає задоволенню, якщо: 1) обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати; 2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали. Подібні підстави для задоволення клопотання щодо суб`єктів, які не є суддями, передбачені в частині другій статті 158 КПК України.

92. У розглядуваному випадку ВРП установила наявність зазначених підстав і відобразила їх у своєму Рішення від 30.09.2024 №2869/0/15-25.

93. Питання ж про законність і обґрунтованість вручення судді письмового повідомлення про підозру має вирішуватися в межах кримінального провадження і не належить до компетенції ВРП.

94. Подібні за змістом висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2018 у справі №800/536/17.

95. З цих же підстав колегія суддів відхиляє як необґрунтовані посилання позивача на недопустимість отриманих в ході досудового розслідування доказів, оскільки повноваженнями щодо перевірки процесуального порядку одержання доказів в ході досудового розслідування ВРП не наділена, та такі питання мають вирішуватися в межах кримінального провадження і не належить до компетенції ВРП.

96. Колегія суддів також вважає безпідставними доводи позивача про те, що клопотання про тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя йому вручав прокурор Кохно В.О. 25.09.2024 під час розгляду судом клопотання про продовження дії покладених на позивача обов`язків за відсутності будь-якого належного документу, а саме - процесуального рішення прокурора Клименка О.В. про уповноваження прокурора Кохно В.О. вручити ОСОБА_1 це клопотання про відсторонення від здійснення правосуддя, чи хоча б доручення, яке б відповідало вимогам чинного законодавства і було завірене відповідною печаткою прокуратури.

97. Як свідчать матеріали справи, разом із клопотанням заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. від 25.09.2024 про тимчасове відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, було подане Доручення Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, згідно якого заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименко О.В., керуючись статтею 36 КПК України, статей 63, 64 Закону №1798-VIII, уповноважив прокурорів першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, зокрема, Кохна Вадима Олександровича на вручення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , копії клопотання про тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності та матеріалів, що обґрунтовують клопотання; уповноважено також, зокрема, Кохна В.О., взяти участь у засіданні ВРП під час розгляду зазначеного клопотання з усіма необхідними для цього повноваженнями, у тому числі ознайомлюватись із матеріалами, заявляти клопотання і відводи, надавати усні й письмові пояснення, повністю або частково відмовлятись від доводів клопотання, подавати докази, отримувати рішення ВРП та інші документи (том 1, а.с.145).

98. Більше того, із долученого відповідачем до судової справи копії зазначеного доручення та супровідного листа від 25.09.2024 №07/1-20253-23 (том 1, а.с. 144) можна дійти висновку, що до ВРП надавався саме оригінал цього доручення.

99. Необґрунтованими також є доводи позивача про те, що представник Клименка О.В. - прокурор Кохно В.О. підтримав клопотання не про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, а лише про продовження строку тимчасового відсторонення.

100. Згідно копії Витягу з протоколу №84 засідання ВРП від 13.09.2024 (том 1, а.с.137-138) під час доповіді обставин, викладених у клопотанні Клименка О.В. про відсторонення ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, прокурор Кохно В.О. надав пояснення щодо обставин, викладених у такому клопотанні та висловив прохання його задовольнити.

101. Відображення у змісті оскаржуваного рішення того, що під час засідання ВРП прокурор Кохно В.О. підтримав клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, а не клопотання про відсторонення, не вказує на протиправність Рішення ВРП від 30.09.2024 №2869/0/15-25 в цілому чи необхідність визнання його протиправним і скасування. Не впливають на правомірність оскаржуваного Рішення також доводи про ухвалення його не іменем України.

102. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

103. Згідно з абзацами 1,2 частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

104. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

105. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

106. Дослідивши матеріали справи на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, Верховний Суд встановив, що Вища рада правосуддя довела належними, допустимими і доступними доказами правомірність прийняття Рішення від 30.09.2024 №2869/0/15-25. А тому, у задоволенні позову слід відмовити.

107. Щодо клопотань ОСОБА_1 про звернення до Верховного Суду як суб`єкта права на конституційне подання, стосовно необхідності звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо перевірки на предмет відповідності Конституції України:

- Рішення ВРП від 30.09.2024 №2869/0/15-24 про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 , від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироку суду або закриття кримінального провадження;

- ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.12.2023 про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- частини першої статті 63 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

108. Вирішуючи указані клопотання, Суд виходить з такого.

109. Підстави і порядок звернення до Конституційного Суду України визначені Законом України «Про Конституційний Суд України» (далі - Закон №2136-VIII).

110. Статтею 50 Закону №2136-VIII передбачено, що формами звернення до Конституційного Суду України є конституційне подання, конституційне звернення, конституційна скарга.

111. Конституційним поданням є подане до Конституційного Суду України письмове клопотання щодо офіційного тлумачення Конституції України (пункт 2 частини першої статті 51 Закону №2136-VIII).

112. Статтею 52 Закону №2136-VIII визначено суб`єктів права на конституційне подання. Такими є: Президент України, щонайменше сорок п`ять народних депутатів України, Верховний Суд, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Верховна Рада Автономної Республіки Крим.

113. Отже, законом чітко визначено перелік суб`єктів, наділених правом на звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням, до яких, зокрема, належить і Верховний Суд.

114. При цьому за змістом пункту 5 частини другої статті 46 Закону №1402-VIII саме Пленум Верховного Суду приймає рішення про звернення до Конституційного Суду України з питань конституційності законів та інших правових актів, а також щодо офіційного тлумачення Конституції України.

115. Відповідно до частини четвертої статті 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

116. З огляду на зроблені у цій справі висновки та наведені у клопотаннях мотиви, у Верховного Суд немає підстав вважати, що Закон України «Про Вищу раду правосуддя» чи інший нормативно-правовий акт, що регулює спірні правовідносини, суперечить Конституції України.

117. А тому, відсутні підстави, передбачені частиною четвертою статті 7 КАС України, для вирішення колегією суддів питання про звернення до Верховного Суду, як суб`єкта звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням, щодо перевірки на відповідність Конституції України частини першої статті 63 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

118. Вимоги клопотання щодо перевірки на відповідність Конституції України оскаржуваного рішення ВРП та ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.12.2023 є необґрунтованими та безпідставними, позаяк ці акти не є нормативно-правовими в розумінні наведених законодавчих приписів.

119. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення клопотань позивача про звернення до Верховного Суду як суб`єкта права на конституційне подання, стосовно необхідності звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням.

120. Судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 7, 77, 139, 242, 246, 255, 262, 266 КАС України, Суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотань ОСОБА_1 про звернення до Верховного Суду, як суб`єкта права на конституційне подання, стосовно необхідності звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням.

2. Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко

Н.М. Мартинюк

Судді Верховного Суду