Справа № 580/2675/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2675/20 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ОРЛЕНКО, Бабич А.М., Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Парінова А.Б.,

Василенка Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 12.03.2020 №84 про відмову у переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області з 04.03.2020 перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Офісу Генерального прокурора від 26.02.2020 №21-140зп без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 без змін.

Ухвалами від 01.10.2021, 08.12.2021 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №580/2675/20.

31.10.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява представника заявника, адвоката Дем`янюка Р.А. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд судового рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі № 580/2675/20.

Ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №580/2675/20 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про відмову в задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву позивача, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.03.2025.

26.03.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги на 09.04.2025.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

31.10.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява представника заявника, адвоката Дем`янюка Р.А. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд судового рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №580/2675/20, в якій просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 та яка обґрунтована тим, що Рішенням Конституційного Суду України від 02.10.2024 №9-р(І)/2024 у справі №3-5/2023 (5/23, 79/23) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення абзацу шостого пункту розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, згідно яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні наведеної заяви, виходив з того, що:

- рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися "не виконаним" у розумінні п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, а відтак не може переглядатися за виключними обставинами з вказаної нормативної підстави;

- рішення Конституційного Суду України від 02.10.2024 №9-р (І)/2024 у справі №3-5/2023 (5/23, 79/23) немає самостійного значення для вирішення поданої заяви ще й тому, що свої вимоги про перегляд судового рішення у цій справі за виключними обставинами заявник обґрунтовує саме фактом прийняття рішення Конституційного Суду, однак, таке рішення має пряму (перспективну), а не зворотну (ретроспективну) дію у часі).

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду помилковими та необґрунтованими, позаяк:

- виключні обставини, такі, як неконституційність закону, застосованого під час вирішення справи, є саме тими безспірними підставами, які повністю узгоджуються з публічним інтересом. Правова природа виключних обставин, про які йдеться у частині п`ятій статті 361 КАС України, виявляється вже у самій їх назві. Їх виключність свідчить про те, що вони є винятком із принципу юридичної визначеності. Виникнення цих обставин із достатнім ступенем переконливості ставить під сумнів законність судового рішення, що не узгоджується ні з публічним інтересом, який уособлює держава, ні з приватним інтересом сторін, і є підставою для його перегляду за заявою зацікавленої особи;

- перегляд справи за виключними обставинами, передбаченими частиною п`ятою статті 361 КАС України, не суперечить принципу юридичної визначеності (res judicata) та узгоджується з практикою ЄСПЛ;

- підставою перегляду таких рішень за пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу на те, що згідно з приписами ч. 1 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За нормами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Колегією суддів досліджено, що заявник визначає підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення, наявність виключної обставини, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а саме, встановлену Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Тобто, дане рішення, є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача, відповідно, воно не підлягає примусовому виконанню, а тому - у значенні пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

У свою чергу, на переконання колегії суддів, словосполучення "ще не виконане", яке вживається у п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також "розширеного тлумачення". Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Також, не може вважатись невиконаним, у розумінні положень п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового виконання.

Тож, у такому випадку, позивач фактично просить переглянути за виключними обставинами в порядку ст. 361 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції, яким відмовлено в задоволенні адміністративного позову, проте, рішення суду в справі не передбачає механізму примусового виконання.

Також, колегія суддів зважає й на те, що згідно з частиною 1 статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Частиною другою статті 152 Конституції України, визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Тобто, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

У резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 02.10.2024 №9-р (І)/2024 у справі №3-5/2023 (5/23, 79/23) встановлено порядок його виконання, за яким окреме положення абзацу шостого пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, згідно з яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту, визнане неконституційним, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Окрім того, рішення Конституційного Суду України від 02.10.2024 №9-р (І)/2024 у справі №3-5/2023 (5/23, 79/23) немає самостійного значення для вирішення поданої заяви ще й тому, що свої вимоги про перегляд судового рішення у цій справі за виключними обставинами заявник обґрунтовує саме фактом прийняття рішення Конституційного Суду.

Водночас, цим рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення абзацу шостого пункту розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, але наголошено на тому, що воно утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (тобто таке рішення має пряму (перспективну), а не зворотну (ретроспективну) дію у часі).

Із наведених мотивів, наведене Рішення Конституційного Суду України має значення для вирішення наступних справ та не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду в спорі, щодо якого постановлене остаточне судове рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за виключними обставинами.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Б. Парінов

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 09.04.2025.