Справа № 380/23783/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 рокусправа № 380/23783/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вул. Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у якій позивач просить суд:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №90 від 24.10.2024 року щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі пенсії по віку - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області: зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи та до стажу, що дає право на обчислення пенсії, час проходження ним військової служби в особливий період, а саме період безпосередньої участі в антитерористичній операції, з 10.03. 2015 р. по 31.03.2016 р., з яких періоди з 12.05.2015 р. по 03.07.2015 р., з 25.08.2015 по 22.10.2015 р. та з 23.12.2015 по 28.03.2016 року на пільгових умовах у трикратному розмірі (з кратного обчислення один місяць служби за три місяці).

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи та до стажу, що дає право на обчислення пенсії час проходження ним військової служби в особливий період, а саме період безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 28.04.2022 по 07.05.2022, з 24.05.2022 по 25.09.2022, з 08.10.2022 по 31.03.2023, з 14.04.2023 по 03.07.2023, з 08.07.2023 по 13.07.2023, 27.07.2023 по 15.11.2023 року на пільгових умовах у трикратному розмірі (з кратного обчислення один місяць служби за три місяці).

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового (підземного) за Списком №1 та до стажу, що дає право на обчислення пенсії відповідно до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» періоди роботи з 24.09.1990 по 25.07.1991 р.

- зарахувати до страхового стажу період роботи з 18.03.1992р. по 30.08.1992 р. період на посаді перевізника 3 розряду в цеху №33 Сокальського заводоуправлінні цегельних заводів Львівського ОВОБМ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.08.2024 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.09.2024 року звернувся в органи ПФУ із заявою про призначення останньому дострокової пенсії за віком у віці 55 років, відповідно до п.4ч.1 ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 30.09.2024 р. за №90 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю довідки про безпосередню участь в АТО/ООС, або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військової агресією Російської Федерації та відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Зі змісту зазначеної відмови вбачається, що страховий стаж заявника становить 22 роки 00 місяців 27 днів, страховий стаж з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 24 років 00 місяців 27 днів. Обґрунтовуючи свою відмову, вказане управління ПФУ зазначило, що за поданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 11.03.1992 по 30.08.1992, оскільки дата наказу про звільнення виправлена; період роботи з 01.02.1994 по 10.03.1994, оскільки робота в росії; періоди здійснення підприємницької діяльності згідно витягу з ЄДР для ФОП з 24.10.2003 по 18.06.2004 року, з 08.10.2004 по 31.12.2009, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу періоди відсутні, а з 01.08.2013 по 30.11.2015 відсутні дані про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

17.10.2024 року позивач повторно звернувся із заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком додатково надавши архівні довідки та накази про прийом та припинення роботи у Сокальському заводоуправлінні цегельних заводів, а також повторно надав довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та про грошове забезпечення для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Однак, 24.10.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області рішенням №90 відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком. У зазначеному рішенні, відповідач вказав, що страховий стаж особи з урахуванням додаткових років за Списком 1 становить 22 роки 01 місяць 27 днів, а у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 25 років та довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Обґрунтовуючи свою відмову відповідачем зазначено про незараховані періоди роботи з 01.02.1994 по 10.03.1994, оскільки робота в росії та періоди здійснення підприємницької діяльності згідно витягу з ЄДР для ФОП з 24.10.2003 по 18.06.2004 року, з 08.10.2004 по 31.12.2009, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу періоди відсутні, а з 01.08.2013 по 30.11.2015 відсутні дані про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу, (дані періоди трудової діяльності Позивачем не оспорюються) Крім того, відповідачем не зараховано період роботи з 18.03.1992 по 30.08.1992, оскільки в наданих документах зазначене прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Також, вже до пільгового стажу роботи за Списком №1 не було зараховано період роботи з 24.09.1990 по 25.07.1991 згідно довідки №125 від 20.08.2024 виданої ДП «Львіввугілля», оскільки відсутня інформація про правонаступництво. Крім того, не зараховано (до загального та страхового стажу) періоди проходження військової служби, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків, а долучена заявником довідка не відповідає постанові 3-1.

Позивач вказує, що згідно попереднього рішення ГУ ПФУ у Житомирській області від 30.09.2024 року про відмову у призначенні пенсії період участі позивача у антитерористичній операції (з 10.03.2015 по 31.03.2016 р.р.) зараховано (у одинарному розмірі.). При поданні повторного звернення позивачем долучались аналогічні документи на підтвердження його перебування на військовій службі під час проведення АТО. Однак як вбачається зі змісту рішення відповідача 2 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком вказаний період не зараховано зовсім. Тобто, відповідачем у своєму рішенні від 24.10.2024 р. про відмову у призначенні пенсії, на відміну від рішення від 30.09.2024 р. протиправно не зараховано до страхового стажу періоди участі позивача у антитерористичній операції. Крім того, згідно рішення про відмову у призначенні пенсії відповідачами зараховано періоди проходження військової служби за 2022-2023 роки у одинарному розмірі. Також, відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач вказав, що позивачем не подано довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції.

Позивач вважає, що, внаслідок не зарахування вище вказаних періодів його роботи та періодів проходження військової служби до страхового та пільгового стажу, він позбавлений права на отримання дострокової пенсії за віком обчисленої у відповідності до ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою суду від 27.11.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що 17.10.2024 позивач звернувся до територіального органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення №90 від 24.10.2024 про відмову у призначенні пенсії. Вік позивача - 55 років 01 місяць. Загальний страховий стаж - 22 роки 01 місяць 27 днів.

Відповідач зауважує, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV на призначення дострокової пенсії за віком мають чоловіки, які досягли 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Таким чином, необхідний пенсійний вік для позивача становить 55 років, необхідний страховий стаж - 25 років.

Відповідач також зазначає, що до загального страхового стажу позивача згідно з наданими до заяви документами не може бути зараховано:

- період роботи з 18.03.1992 по 30.08.1992 згідно архівної довідки №1147/07-05 від 17.10.2024 та наказів про прийняття та звільнення з роботи, оскільки в наданих документах зазначене прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »;

- період роботи з 01.02.1994 по 10.03.1994, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року;

- періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності з 24.10.2003 по 18.06.2004 року, з 08.10.2004 по 31.12.2009, з 01.08.2013 по 30.11.2015, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- періоди проходження військової служби, згідно довідки про грошове забезпечення №4/4323 від 23.06.2016, оскільки довідка не відповідає постанові 3-1, а саме не можливо встановити інформацію про сплату страхових внесків.

До пільгового стажу роботи не зараховано період роботи з 24.09.1990 по 25.07.1991 згідно довідки №125 від 20.08.2024 виданої ДП «Львіввугілля», оскільки відсутня інформація про правонаступництво.

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 25 років та довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на даний час відсутнє.

Враховуючи викладене, у пенсійного органу відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

23.09.2024 року звернувся в органи ПФУ із заявою про призначення дострокової пенсії за віком у віці 55 років, відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 30.09.2024 №90 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю довідки про безпосередню участь в АТО/ООС, або документи про безпосередню участь в АТО/ООС. За поданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 11.03.1992 по 30.08.1992, оскільки дата наказу про звільнення виправлена; період роботи з 01.02.1994 по 10.03.1994, оскільки робота в росії; періоди здійснення підприємницької діяльності згідно витягу з ЄДР для ФОП з 24.10.2003 по 18.06.2004 року, з 08.10.2004 по 31.12.2009, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу періоди відсутні, а з 01.08.2013 по 30.11.2015 відсутні дані про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

17.10.2024 року позивач повторно звернувся до органів ПФУ із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, долучивши до заяви додаткові документи.

За принципом екстериторіальності, заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 24.10.2024 №90 відмовлено позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком.

Відповідно до вказаного рішення, за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 18.03.1992 по 30.08.1992 згідно архівної довідки №1147/07-05 від 17.10.2024 та наказів про прийняття та звільнення з роботи, оскільки в наданих документах зазначене прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »;

- період роботи з 01.02.1994 по 10.03.1994, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року;

- періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності з 24.10.2003 по 18.06.2004 року, з 08.10.2004 по 31.12.2009, з 01.08.2013 по 30.11.2015, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- періоди проходження військової служби, згідно довідки про грошове забезпечення №4/4323 від 23.06.2016, оскільки довідка не відповідає постанові 3-1, а саме не можливо встановити інформацію про сплату страхових внесків.

- період роботи з 24.09.1990 по 25.07.1991 згідно довідки №125 від 20.08.2024 виданої ДП «Львіввугілля», оскільки відсутня інформація про правонаступництво.

Крім цього, підставою для відмови у призначенні пенсії стала відсутність необхідного страхового стажу 25 років, оскільки страховий стаж позивача з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 22 роки 01 місяць 27 днів.

Відповідач у рішенні також вказав, що відсутня довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, внаслідок чого право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на даний час відсутнє.

Вважаючи протиправними рішення відповідача про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Щодо зарахування періоду проходження військової служби на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачені пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час військової служби у складі діючої армії у період бойових дій зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Зарахування періоду проходження військової служби у трикратному розмірі врегульоване Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, яке затверджено Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (далі - Положення № 530).

Пунктом 1.1. Положення № 530 визначено, що цим Положенням визначається порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби.

Згідно із п. 2.3 розділу 2 Положення № 530 час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, в бойових діях у воєнний час, а також інші періоди, зазначені в підпункті «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (зі змінами) (далі - Порядок № 393), зараховуються при обчисленні вислуги років на пільгових умовах - один місяць служби за три.

У свою чергу, в підпункті «а» пункту 3 Порядку № 393, зокрема, передбачено, що при обчисленні вислуги років на пільгових умовах - один місяць служби за три, окрім вищевказаних періодів, також зараховується час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Подібні правовідносини та норми права, які їх регулюють, вже неодноразово були предметом розгляду у Верховному Суді і у постановах від 05.06.2018 у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 у справі № 185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16.06.2020 у справі № 185/7049/16-а, від 18.01.2023 у справі №1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справі № 160/6146/19, від 31.08.2022 у справі №185/6919/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що військова служба, протягом якої особа брала участь, зокрема, в антитерористичній операції, в бойових діях у воєнний час, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Суд встановив, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 03.06.2016.

Відповідно до довідки Військової частини польової пошти НОМЕР_3 від 31.03.2016 №412301, позивач в період з 12.05.2015 по 03.07.2015, з 25.08.2015 по 22.10.2025, з 23.12.2015 по 28.03.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Довідка видана на підставі наказів військової частини: від 12.05.15 № 106; від 03.07.15 № 146; від 25.08.15 № 185; від 23.10.15 № 230; від 22.12.15 № 274; від 28.03.16 № 70.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_4 від 10.09.2024 №1482/43/212 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач в період з 28.04.2022 по 07.05.2022, з 24.05.2022 по 25.09.2022, з 08.10.2022 по 31.03.2023, з 14.04.2023 по 03.07.2023, з 08.07.2023 по 13.07.2023, з 27.07.2023 по 15.11.2023 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Довідка видана на підставі: наказів військової частини від 07.05.2022 №98; від 24.05.2022 № 122; від 25.09.2022 №265; від 08.10.2022 №278; від 31.03.2023 №92; від 14.04.2023 №106; від 03.07.2023 №186; від 08.07.2023 №191; від 13.07.2023 №196; від 27.07.2023 №210; від 15.11.2023 №323; бойового розпорядження Військової частини НОМЕР_4 від 03.09.2022 №90/53/ТрО; витягу із журналу бойових дій 03.09.2022.

Отже, суд вважає, що позивач має право на призначення дострокової пенсії за віком, як військовослужбовець, який брав участь у бойових діях.

Суд звертає увагу відповідача, що аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що час такої служби підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.06.2018 року у справі №348/347/17, від 30.07.2019 року у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17) та від 21.03.2023 року у справі №160/6146/19.

Відтак, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача вказані періоди у кратному розмірі.

Щодо не зарахування відповідачем періодів проходження військової служби, згідно довідки про грошове забезпечення №4/4323 від 23.06.2016, оскільки довідка не відповідає постанові 3-1, а саме не можливо встановити інформацію про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою вказаної норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами ст. 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Згідно відомостей довідки Військової частини НОМЕР_3 від 23.06.2016 №4/4323 про заробітну плату позивача (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, у період квітня 2015 по березень 2016 позивач отримував грошове забезпечення, на яке нараховувались внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування до страхового стажу вказаного періоду військової служби.

Отже, несплата страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду військової служби позивача.

Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 18.03.1992 по 30.08.1992 згідно архівної довідки №1147/07-05 від 17.10.2024 та наказів про прийняття та звільнення з роботи, оскільки в наданих документах зазначене прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 », суд зазначає наступне.

Суд вважає, що невідповідність у прізвищі позивача (« ОСОБА_2 ») в архівній довідці №1147/07-05 від 17.10.2024, виданій Архівним відділом Червоноградської районної державної адміністрації Львівської області, в наказі (розпорядженні) Сокальського заводоуправління цегельних заводів №34 від 17.03.1992 про прийом на роботу (форма №Т-1), в наказі (розпорядженні) Сокальського заводоуправління цегельних заводів №251 від 30.08.1992 про припинення трудового договору (форма №Т-1), паспортним даним позивача (« ОСОБА_3 »), що полягає у невірному зазначенні однієї букви, не може бути підставою для виключення такого періоду з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки сама по собі помилка в написанні прізвища позивача не свідчить про те, що позивач у зазначений період не працював на Сокальському заводоуправлінні цегельних заводів, а є недоліком, який носить формальний характер.

Крім цього, факт роботи позивача на Сокальському заводоуправлінні цегельних заводів у період з 18.03.1992 по 30.08.1992 підтверджується записами трудової книжки позивача НОМЕР_5 від 21.01.1988 року (записи №№12, 13, 14), копія якої наявна в матеріалах справи.

Щодо не зарахування відповідачем період роботи позивача з 01.02.1994 по 10.03.1994, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію за віком, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Зазначена Угода діяла на момент роботи позивача у спірний період.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», передбачено вихід України з цієї Угоди, та згідно якої зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 19.06.2023 року.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 19 червня 2023 року, Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Період роботи позивача з 01.02.1994 по 10.03.1994 відображений в трудовій книжці (записи №№18, 19), записи оформлені у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, жодних виправлень, закреслень тощо не містять, а тому не можуть бути не враховані у зв`язку із тим, що РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.09.1992.

При цьому, суд зауважує, що частина 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Враховуючи викладене, суд наголошує, що не зарахування відповідачем спірного періоду роботи позивача є необґрунтованим та протиправним, оскільки стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 24.09.1990 по 25.07.1991 згідно довідки №125 від 20.08.2024 виданої ДП «Львіввугілля», оскільки відсутня інформація про правонаступництво, суд зазначає наступне.

Відповідно до записів №№4, 5, 6 у трудовій книжці позивача НОМЕР_5 від 21.01.1988 року, у період з 24.09.1990 по 25.07.1991 позивач працював на різних посадах на Шахті ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна Виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля».

20.08.2024 Державним підприємством «Львіввугілля» видано позивачу довідку №125 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Згідно довідки, позивач в період з 24.09.1990 по 25.07.1991 працював повний робочий день під землею на Шахті ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна (1 «Червоноградська») і виконував підземні гірничі роботи в шахті за професіями (посадами): учень підземного гірничого робітника, підземний гірничий робітник, що передбачені Списком 1.

Відповідно до довідки Державного підприємства «Львіввугілля» від 20.08.2024 №126, Наказом Міністерства вугільної промисловості УРСР від 17.06.1975 «Про створення виробничих об`єднань» Шахту ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна перетворено на виробничу одиницю в/о «Укрзахідвугілля». В 1991 році Шахту ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна було перейменовано на «Шахта №1 «Червоноградська» . Наказом Міністерства вугільної промисловості України від 18.07.1996 №345 «Про передачу структурних одиниць об`єднання «Укрзахідвугілля» структурна одиниця шахта №1 «Червоноградська» передана в державну компанію «Укрвуглереструктуризація». Правонаступником шахти №1 «Червоноградська» стала державна компанія «Укрвуглереструктуризація». Архівні документи Шахти №1 «Червоноградська» передані в архів ДП «Львіввугілля» згідно наказу Міністерства вугільної промисловості України «Про передачу архівів шахт» від 03.08.2006 №422.

Отже, довідка від 20.08.2024 №126 про роботу позивача в період з 24.09.1990 по 25.07.1991 на Шахті ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна (шахта №1 «Червноградська»), на посадах, віднесених до Списку №1, видана ДП «Львіввугілля» на підставі архівних документів, що були передані підприємству відповідно до наказу Міністерства вугільної промисловості України від 03.08.2006 №422.

Таким чином, відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи на Шахті ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна (шахта №1 «Червноградська») з 24.09.1990 по 25.07.1991.

За таких обставин, суд робить висновок про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №90 від 24.10.2024 про відмову у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.08.2024, суд зазначає наступне.

Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсію стали висновки відповідача про незарахування періодів роботи позивача до страхового стажу.

Судовим розглядом встановлено, що спірне рішення відповідача прийняте без повного з`ясування обставин справи та інших документів, наданих позивачем.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно із пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058-ІV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

За наведених обставин суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.10.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та прийняти рішення по суті заяви від 17.10.2024 з урахуванням стажу роботи та правової оцінки, наданої судом у даній справі.

За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову частково.

Зважаючи на часткове задоволення позову, суд, керуючись ст. 139 КАС України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2906,88 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вул. Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, ) №90 від 24.10.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) дострокової пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вул. Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 17.10.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та прийняти рішення по суті заяви від 17.10.2024 з урахуванням стажу роботи та правової оцінки, наданої судом у даній справі.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вул. Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, ) судовий збір у розмірі 2906 (дві тисячі дев`ятсот шість) грн. 88 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 10.04.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович