Справа № 500/2483/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/2483/24 пров. № А/857/19961/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року (головуючий суддя: Чепенюк О.В., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Финтрейд» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Финтрейд», 22.04.2024 звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA403030/2023/000094/2 від 23.10.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення є протиправним, так як декларантом було надано усі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом. Жодних розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення і які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не було, а тому у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що Тернопільською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або, що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «ТД «Финтрейд» зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності є неспеціалізована оптова торгівля (а. с. 104).

Між ТОВ «ТД «Финтрейд» (покупець) та компанією «KAMURI VIETNAM JSM», В`єтнам (продавець) 03.03.2023 укладено зовнішньоекономічний контракт № 2. За умовами контракту продавець зобов`язується поставити товар згідно з додатками до контракту у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити товар на умовах, передбачених цим контрактом. Найменування товару, його кількість, ціна товару за одиницю та позиціями, а також вартість товару, постачання якого здійснюватиметься відповідно до цього контракту, зазначаються у додатках до контракту (пункти 1.1, 1.2 контракту) (а.с.14-16).

У додатку № 12 від 19.05.2023 до контракту № 2 від 03.03.2023 визначено асортимент та кількість товару, що поставляється, а також базис поставки товару (СІF порт Гданськ Польща) та строки оплати поставленого товару (а.с.10).

На виконання цього зовнішньоекономічного контракту Товариством 20.10.2023 на митну територію України ввезено товар, про що уповноваженою особою позивача, подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ № 23UA19U1, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення мішки для пакування, полотняного переплетення зі стрічкових поліпропіленових ниток, білого кольору, з ПЕ вкладкою, один раз прошитий подвійним рядком унизу, розміром не менше 56 х 97 см, прямокутної форми, без кришки, без логотипу: мішки поліпропіленові: FIT-56-97-112-MW-H-PE 28000 шт. Виробник: KAMURI VIETNAM JSM; торгова марка: немає даних; країна виробництва: В`єтнам/ VN (а.с.89).

До МД, як вбачається з інформації, що міститься в гр. 44, уповноваженою особою позивача до митного оформлення подані наступні документи: сертифікат якості № б/н від 13.08.2023; пакувальний лист № KAM-FIT-23012 від 14.08.2023; рахунок-фактура (інвойс) № KAM-FIT-23012 від 14.08.2023; коносамент № 00 від 19.08.2023; автотранспортна накладна № 4389-1 від 17.10.2023; сертифікат про походження товару № від 23.08.2023; комерційна пропозиція № PI-KAM-FIT- 23012 від 14.06.2023; банківські платіжні документи, що стосується товару- Swiftплатіж від 08.08.2023 та від 03.10.2023; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 485 від 09.10.2023, № 497 від 16.10.2023, № 500 від 16.10.2023; довідка про транспортні витрати № GI4389-2 від 17.10.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 01.05.2023; страховий поліс № 0008181/GCN/003-KD9/HH.2.2/2023 від 16.08.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 2 від 03.03.2023 з доповненням № 12 від 19.05.2023; договір про надання послуг митного брокера № МП-02/20-05-22 від 20.05.2022; договори (контракт, заявки) про перевезення № 1 від 03.07.2023; № 1008/139 від 10.08.2023; № 28Е від 09.10.2023; № GI4389 від 08.10.2023; № GI4400-GR від 13.10.2023; специфікація 2/012 від 09.10.2023; копія митної декларації країни відправлення № 20 від 14.08.2023 (а.с.7-27).

Під час здійснення митного контролю за МД № 23UA19U1 від 20.10.2023 відповідачем 23.10.2023 направлено уповноваженій особі декларанта електронне повідомлення-вимогу про надання додаткових документів: за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності цих документів, надати (за наявності): копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (а.с.91).

Уповноваженою особою декларанта, окрім тих документів, які вже були подані до митної декларації, додаткових документів надано не було. Листом від 23.10.2023 декларант повідомив митницю про те, що всі документи подані в повному обсязі (а.с.93).

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою відповідача прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA403030/2023/000094/2 від 23.10.2023, у гр. 33 якого зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості (транспортні витрати), які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару.

В оскаржуваному рішенні вказано, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою. За результатами опрацювання документів встановлено, що оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 03.03.2023 № 2. Відповідно до п.3.2 договору відвантаження товару здійснюється за письмовою заявкою, підписаною обома сторонами в строк не пізніше 15-30 днів від дати заявки. Заявка до митного оформлення не подана.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Тернопільська митниця, засобами електронного зв`язку, надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Однак, листом від 23.10.2023 декларант повідомив митницю про те, що всі документи подані в повному обсязі (а. с. 93).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з митною декларацією позивач надав митному органу наступні документи, зокрема: сертифікат якості № б/н від 13.08.2023; пакувальний лист № KAM-FIT-23012 від 14.08.2023; рахунок-фактура (інвойс) № KAM-FIT-23012 від 14.08.2023; коносамент № 00 від 19.08.2023; автотранспортна накладна № 4389-1 від 17.10.2023; сертифiкат про походження товару № від 23.08.2023; некласифікований комерційний документ - Комерційна пропозиція № PI-KAM-FIT-

23012 від 14.06.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару Swift платіж від 08.08.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару Swift платіж від 03.10.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 485 від 09.10.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 497 від 16.10.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 500 від 16.10.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № GI4389-2 від 17.10.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 01.05.2023; страховий поліс № 0008181/GCN/003-KD9/HH.2.2/2023 від 16.08.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 12 від 19.05.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 2 від 03.03.2023; договір про надання послуг митного брокера № МП-02/20-05-22 від 20.05.2022; договір (контракт) про перевезення № 1 від 03.07.2023; договір (контракт) про перевезення № 1008/139 від 10.08.2023; договір (контракт) про перевезення № 28Е від 09.10.2023; договір (контракт) про перевезення №GI4389 від 08.10.2023; договір (контракт) про перевезення № GI4400-GR від 13.10.2023; інші некласифіковані документи Специфікація 2/012 від 09.10.2023; копія митної декларації країни відправлення № 20 від 14.08.2023.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до митного оформлення та до суду першої інстанції позивачем подано платіжні документи від 03.10.2023 на суму 31153,50 доларів США (а. с. 36 зворот) та від 08.08.2023 на суму 13351,50 доларів США (а. с. 37 зворот).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у цих платіжних документах є посилання на контракт від 03.03.2023 та на додаток № 12 до цього контракту, в якому є посилання на суму поставки, яка становить 44505 дол США.

Тобто, такі платіжні документи надають можливість ідентифікувати товар, який ввозиться на митну територію України на суму 44505 дол США.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно поданої митної декларації, у графах 18 «Транспортний засіб відправлення» зазначено транспортний засіб з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Також, декларантом надано заявку на перевезення № GI4400-GR від 13.10.2023, з якої вбачається, що товар «мішки поліпропіленові» перевозиться транспортним засобом з ідентичними номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Однак, у поданій заявці містяться недостовірні відомості, а саме: вказана заявка видана до Договору транспортно-експедиторського обслуговування № 1008/139 від 08.01.2021, проте до митного оформлення надано Договір транспортно-експедиторського обслуговування № 1008/139 від 10.08.2022. Договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 1008/139 від 10.08.2022, укладений між ТОВ «Самміт Логістик» та ТОВ «Торговий дім «Финтрейд».

Відповідно до п.п. 4.1.3 А, Б Замовник (ТОВ «Торговий дім «Финтрейд») здійснює оплату наданих транспортно-експедиційних послуг протягом 3 банківських днів з моменту виставлення Експедитором (ТОВ «Самміт Логістик») рахунків, але до вивозу вантажу з порту. Банківських документів, що підтверджують сплату транспортно-експедиційних послуг до митного оформлення подано не було.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач з дотриманням вимог чинного законодавства здійснив визначення митної вартості імпортованого товару, оскільки позивачем на підтвердження заявленої митної вартості, не було подано жодного платіжного документа та наявні суперечності в документах про транспортування товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийнято правомірно і підстави для його скасування відсутні.

Щодо покликання суду першої інстанції, що в оскаржуваному у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (анологічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням резервного методу, то суд апеляційної інстанції вважає такі помилковими, з огляду на таке.

Так, частиною 2 ст. 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:

а) право декларанта або у повноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Тобто, п. 4 ч. 2 ст. 55 МК України визначає обов`язок митного органу зазначати у рішенні про коригування митної вартості інформацію про обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на виконання вимог цієї правової норми та наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, яким затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195), відповідачем у п. 33 оскаржуваного рішення зазначено номера та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Крім цього, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому відсутні правові підстави, відповідно до ст. 139 КАС України, для стягнення судових витрат понесених позивачем в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Тернопільської митниці задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі № 500/2483/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін