Справа № 580/782/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/782/24 Головуючий у 1-й інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 1,4165, вартості одного року страхового стажу 1,35 %, індивідуального коефіцієнту страхового стажу 0,65700;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 1,4165, вартості одного року страхового стажу 1,35 %, індивідуального коефіцієнту страхового стажу 0,65700.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

З 13.11.1990 позивачу призначено пенсію по інвалідності 2 групи, внаслідок загального захворювання.

З 01.01.1992 позивачу призначено пенсію по інвалідності 3 групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ. Розмір пенсії становив 150,00 грн.

Із 26.11.2003 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до ст. 19 Закону № 1788-ХІІ, яку обчислено в розмірі 75 відсотків заробітної плати, визначеної за період з 01.03.1989 по 28.02.1990, стажу роботи - 41 рік 2 місяці 15 днів. Розмір пенсії становив 150,00 грн.

З 01.01.2004 пенсію перераховано відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1974 по 31.12.1978 (довідка від 30.04.2004 № 233) та стажу за період навчання з 01.09.1958 по 30.06.1963.

Страховий стаж становив 45 років 1 місяць, коефіцієнт страхового стажу склав 0,45083. Коефіцієнт заробітної плати збільшився до 1,41615. Розмір пенсії з 01.01.2004 становив 195,65 грн.

На підставі заяви від 22.01.2009 позивачу було проведено з 01.02.2009 перерахунок пенсії відповідно до п. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV з урахуванням страхового стажу та заробітної плати за період з 01.01.1974 по 31.12.1978 та з 01.07.2000 по 31.12.2008 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Страховий стаж після перерахунку становив 48 років 8 місяців, коефіцієнт страхового стажу до перерахунку був: 0,45083 х 1,35 = 0,54100, після перерахунку - 0,48667 х 1,35 = 0,65700. Коефіцієнт заробітної плати зменшився до 1,10291.

Однак, оскільки під час перерахунку була застосована середня заробітна плата за минулий (2007) рік, то середньомісячний заробіток для обчислення пенсії збільшився та склав 1 321,19 грн. (1 197,91 грн. х 1,10291 = 1 321,19 грн.). Розмір пенсії до перерахунку становив 986,35 грн, після перерахунку склав 1 070,14 грн.

На підставі заяви від 24.01.2011 позивачу було проведено з 01.02.2011 перерахунок пенсії відповідно п. 4 ст. 42 Закону №1058-IV.

Додано стажу 1 рік 8 місяців, страховий стаж склав 50 років 4 місяці. Розмір пенсії до перерахунку - 1 127,82 грн, після перерахунку - 1 172,55 грн.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, було передбачено перерахунок всіх раніше призначених пенсій (осучаснення пенсій) з 01.10.2017 з використанням середньої заробітної плати за останні три роки (2014, 2015, 2016) у розмірі 3 764,40 грн.

Під час перерахунку пенсій позивача з 01.10.2017 зменшено вартість одного року страхового стажу з 1,35% до 1% та застосування показника прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян 1 452 грн.

Після проведеного перерахунку загальний розмір пенсії з 01.10.2017 становив 2 591,75 грн. Розмір підвищення пенсії з 01.10.2017 року становив 843,99 грн.

З 01.03.2023 пенсію позивача перераховано, її загальний розмір становить 5 381,93 грн., зокрема: 4117,60 грн. - розмір пенсії за віком, обчислений з урахуванням стажу та заробітку згідно із статтею 27 Закону № 1058-IV (3764,40 грн. (середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки) х 1,17 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2019 середньої заробітної плати в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,11 (коефіцієнт збільшення з 01.05.2020 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,11 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2021 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,14 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2022 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,197 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2023 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,10291 х 0,50417 (коефіцієнт стажу)); 627,90 грн. - доплата за стаж понад 20 років згідно із статтею 28 Закону №1058-IV (2093,00 грн. (прожитковий мінімум для непрацездатних осіб) х 30%); 66,43 грн. - підвищення дітям війни; 570,00 грн. - щомісячна компенсація особі, якій виповнилось 80 років (500,00 грн. х 1,14 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2022 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118).

У жовтні 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 05.10.2023, в якій просила здійснити їй перерахунок пенсії із встановленням коефіцієнту заробітної плати 1,41615 та провести перерахунок з 2004 року та виплатити різницю між нарахованою та фактично виплаченою пенсією, а також здійснити перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 0,65700 та провести перерахунок з 2009 року та виплатити різницю між нарахованою та фактично виплаченою пенсією.

Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області листом від 07.11.2023 № 14691-14504/Д-02/8-2300/23 повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

У листі відповідач зазначив, що з 13.11.1990 позивачу призначено пенсію по інвалідності 2 групи, внаслідок загального захворювання, з 01.01.1992 - пенсію по інвалідності 3 групи відповідно до Закону № 1788. Розмір пенсії становив 150,00 грн.

Із 26.11.2003 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до ст. 19 Закону № 1788, яку обчислено в розмірі 75 відсотків заробітної плати, визначеної за період з 01.03.1989 по 28.02.1990, стажу роботи - 41 рік 2 місяці 15 днів. Розмір пенсії становив 150,00 грн.

Пенсію позивача з 01.01.2004 перераховано відповідно до Закону № 1058-ІV з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1974 по 31.12.1978 (довідка від 30.04.2004 № 233) та стажу за період навчання з 01.09.1958 по 30.06.1963.

Страховий стаж становив 45 років 1 місяць, коефіцієнт страхового стажу склав 0,45083.

Коефіцієнт заробітної плати збільшився до 1,41615. Розмір пенсії з 01.01.2004 становив 195,65 грн.

На підставі заяви позивача від 22.01.2009 останній було проведено з 01.02.2009 перерахунок пенсії за ст. 42 п. 4 Закону №1058-IV з урахуванням страхового стажу та заробітної плати за період з 01.01.1974 по 31.12.1978 та з 01.07.2000 по 31.12.2008 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Страховий стаж після перерахунку становив 48 років 8 місяців, коефіцієнт страхового стажу до перерахунку був: 0,45083 х 1,35=0,54100, після перерахунку - 0,48667 х 1,35=0,65700.

Коефіцієнт заробітної плати зменшився до 1,10291, але оскільки під час перерахунку була застосована середня заробітна плата за минулий (2007) рік, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії збільшився і склав 1321,19 грн. (1197,91 грн. х 1,10291=1321,19 грн.).

Розмір пенсії до перерахунку становив 986,35 грн, після перерахунку склав 1 070,14 грн.

Перерахунок пенсії із стажу (без врахування заробітної плати) був недоцільний, оскільки становив 1066,29 грн.

На підставі заяви позивача від 24.01.2011 їй було зроблено з 01.02.2011 перерахунок пенсії по ст. 42 п. 4 Закону №1058-IV.

Додано стажу 1 рік 8 місяців, страховий стаж склав 50 років 4 місяці. Розмір пенсії до перерахунку - 1 127,82 грн, після перерахунку - 1 172,55 грн.

Законом № 2148-VIII з 01.10.2017 внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з яким перерахувалися раніше призначені пенсії з використанням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки 3 764,40 грн.

Разом з цим, під час перерахунку пенсій з 01.10.2017 зменшено вартість одного року страхового стажу з 1,35% до 1% та застосування показника прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян 1452 грн.

Загальний розмір пенсії з 01.10.2017 становив 2 591,75 грн. Розмір підвищення пенсії з 01.10.2017 становив 843,99 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 встановлено, що у 2023 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, розмірі 1,197.

Із 01.03.2023 пенсію позивача перераховано, її загальний розмір становить 5 381,93 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 1,4165, вартості одного року страхового стажу 1,35 %, індивідуального коефіцієнту страхового стажу 0,65700, позивач звернулася до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, мотивував своє рішення тим, що положення п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, станом на момент здійснення перерахунку пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% не було визнано неконституційними, а тому у відповідача були відсутні підстави не застосовувати вказані положення при здійсненні перерахунку пенсії.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що перерахунок пенсії повинні проводитися з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1974 по 31.12.1978, оскільки за цей період у ОСОБА_1 найвищий коефіцієнт заробітної плати - 1,41615. Також, відповідач не повинен враховувати заробітну плату за інші періоди, оскільки це призводить до зменшення розміру пенсії.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з статтею 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частин першої-другої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2 + КзЗ + ... + Кзп ), де: К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу)застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв: Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до ціюго Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = 3 + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати,

Тобто, зазначеною статтею 40 Закону № 1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до абз. 2 пункту 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Водночас, нормами пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом № 2148-VIII в повній мірі передбачено уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Законом № 2148-VІІІ з 01.10.2017 визначено новий порядок та умови перерахунку саме раніше призначених пенсій, зокрема із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при перерахунку пенсії позивача застосуванню підлягала величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону № 1058-ІV станом на дату проведення такого перерахунку.

Разом з тим, оскільки станом на момент здійснення перерахунку пенсії положеннями статті 25 Закону № 1058-ІV встановлено величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, то відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний страховий стаж в одинарному розмірі становить 50 років 5 місяців 19 днів. Отже, коефіцієнт стажу 0.50417.

При цьому, зменшення коефіцієнту стажу з 0,65700 до 0,50417 відбулось саме внаслідок застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Таким чином, колегія суддів вважає дії Головного управління в частині перерахунку пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції, з 01.01.2004 пенсію позивача перераховано відповідно до Закону № 1058-IV, з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1974 по 31.12.1978 (довідка від 30.04.2004 № 233) та стажу за період навчання з 01.09.1958 по 30.06.1963.

При цьому, страховий стаж становив 45 років 1 місяць, а коефіцієнт страхового стажу склав 0,45083.

Водночас, коефіцієнт заробітної плати збільшився до 1,41615. Розмір пенсії з 01.01.2004 становив 195,65 грн.

Разом з цим, після призначення пенсії позивач продовжувала працювати.

В подальшому, на підставі заяви від 22.01.2009 позивачу було проведено з 01.02.2009 перерахунок пенсії відповідно до п. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV, з урахуванням страхового стажу та заробітної плати за період з 01.01.1974 по 31.12.1978 та з 01.07.2000 по 31.12.2008 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Страховий стаж після перерахунку становив 48 років 8 місяців, коефіцієнт страхового стажу до перерахунку був: 0,45083 х 1,35=0,54100, після перерахунку - 0,48667 х 1,35 = 0,65700.

Проте, коефіцієнт заробітної плати зменшився до 1,10291, але оскільки під час перерахунку була застосована середня заробітна плата за минулий (2007) рік, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії збільшився і склав 1321,19 грн. (1197,91 грн. х 1,10291 = 1321,19 грн.).

Перерахунок заробітної плати здійснений відповідачем у відповідності до ст. 40 Закону № 1058-IV.

Відтак, вимога позивача про перерахунок пенсії із застосування коефіцієнта заробітної плати 1,4165 (який враховувався при обчисленні пенсії в 2004 році) суперечить вимогам статті 40 Закону № 1058-IV.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи не підтверджено, а апелянтом не доведено факт зменшення розміру пенсії, внаслідок проведеного перерахунку пенсії.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідача були відсутні підстави не застосовувати положення п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV при здійсненні перерахунку пенсії, оскільки станом на момент здійснення перерахунку пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% не було визнано неконституційними.

Враховуючи вищевикладене, посилання апелянта на те, що відповідач протиправно зменшив оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1% під час проведення перерахунку пенсії позивача, оскільки положеннями Закону № 2148-VІІІ не визначено його зворотну дію в часі, колегія суддів не враховує.

При цьому, проаналізувавши інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Файдюк В.В.