Справа № 120/2930/25
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

08 квітня 2025 р. Справа № 120/2930/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Синицької К.М.

представника позивача: Залокотської В.Д.

представника відповідача: Бондар А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариство з обмеженою відповідальність «Ресурс Енерго» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Енерго» до Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю податкових повідомлень-рішень від 25.07.2024 за № та від 14.11.2024 за №.

Разом із позовною заявою до суду представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якій просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Енерго» та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ресурс Енерго» строк звернення до суду із вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.07.2024 за №.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду посилалася на частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ та введення на території України воєнного стану. Крім того повідомила, що пропуск строків звернення до суду з позовними вимогами до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.07.2024 за №, в першу чергу, було зумовлене перебуванням директора товариства в період з 25.12.2024 по 07.02.2025 у довгостроковому відрядженні, пов`язаного із забезпеченням діяльності товариства, що підтверджується виданим по товариству Наказом від 25.12.2024. Представник позивача повідомляє, що згідно Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Енерго» () саме керівник (директор) товариства є особою наділеною повноваженнями щодо прийняття рішень, зокрема, пов`язаних із судовим оскарженням прийнятих відповідачем рішень, чинність яких порушує/впливає на права та інтереси товариства.

Ухвалою суду від 11.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

26.03.2025 представником Головного управління ДПС у Вінницькій області подано клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду. В обґрунтування заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду зазначено, що пункт 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яка встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов?язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Так відповідач зазначає, що до подання позовної заяви позивачем було ініційовано процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № від 25.07.2024. Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 27.09.2024 №29179/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ТОВ «Ресурс Енерго» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 25.07.2024 - без змін.

Враховуючи положення пункту 56.19 статті 56 ПК України, строк звернення до суду з позовною заявою про оскарження податкового повідомлення рішення становить один місяць з дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду зазначив, що перебування директора товариства у службовому відрядженні з 20.12.2024 не може бути поважною причиною пропуску звернення до суду.

08.04.2025 у судовому засіданні сторони підтримали подані клопотання.

Розглянувши подані клопотання сторін, матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 КАС України).

За змістом частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, зазначена норма встановлює строки звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас нею передбачена можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

З її змісту встановлено, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

26.11.2020 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №500/2486/19, відступив від висновків викладених у постановах Верховного Суду у справах №818/309/18 та №2540/2576/18, сформувавши правовий висновок, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України.

Норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховним Судом зазначено, що численні юридичні наслідки, які з огляду на положення Податкового кодексу України виникають або можуть виникнути внаслідок реалізації контролюючим органом своїх повноважень та обов`язків, після того, як визначене контролюючим органом грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого, настають у значно менший строк, ніж 1095 днів. Тому надання такого строку для звернення до суду з вимогою про оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу щодо визначення грошового зобов`язання створювало б непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, зокрема, щодо обсягу прав і обов`язків як платників податків, так і контролюючих органів. Зокрема така непропорційність здатна створити стан невизначеності щодо легітимності дій контролюючого органу, вчинених у законний спосіб у межах строку давності, встановленого статтею 102 ПК України, оскільки після звернення платника податків з відповідним позовом до суду раніше узгоджені грошові зобов`язання стають неузгодженими. У зв`язку з наведеним право ініціювати в судовому порядку спір щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання об`єктивно не може існувати протягом 1095 днів, оскільки така тривалість порушує принцип правової визначеності як одного з основних елементів верховенства права, а також не забезпечує досягнення мети й завдань функціонування податкової системи.

З огляду на вказане, що норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду у випадку не здійснення досудового адміністративного оскарження до вищого податкового органу, а тому такий строк визначається пунктом 2 статті 122 Кодекс адміністративного судочинства України.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що до податкових повідомлень-рішень Кодексом адміністративного судочинства України та Податковим кодексом України встановлені наступні види строків звернення до суду у справах даної категорії:

- шість місяців якщо позивачем не застосовувалась процедура досудового врегулювання спору;

- три місяці якщо позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору, однак рішення за результатами скарги не було прийнято або не було направлено скаржнику;

- один місяць якщо позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги.

Матеріали справи свідчать, що позивач, не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № від 25.07.2024, скористався правом на досудове вирішення спору шляхом подання скарги на податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 27.09.2024 №29179/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ТОВ «Ресурс Енерго» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 25.07.2024 - без змін.

Втім, з позовною заявою щодо оскарження рішення контролюючого органу позивач звернувся до суду лише 05.03.2025, тобто з пропущенням встановленого законом місячного строку звернення до суду, перебіг якого, однак, слід обчислювати з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про таке рішення контролюючого органу.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, рішення ДПС України про результати розгляду скарги вручено Товариству 07.10.2024.

Згідно з частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).

Водночас під поважними причинами пропущення строку звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Такі обставини мають бути підтвердженні належними доказами.

Представник позивача повідомила, що пропуск строків звернення до суду з позовними вимогами до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.07.2024 за №, в першу чергу, було зумовлене перебуванням директора товариства в період з 25.12.2024 по 07.02.2025 у довгостроковому відрядженні, пов`язаного із забезпеченням діяльності товариства, що підтверджується наказом від 25.12.2024. Крім того, представник позивача повідомила, що згідно Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Енерго» () саме керівник (директор) товариства є особою наділеною повноваженнями щодо прийняття рішень, зокрема, пов`язаних із судовим оскарженням прийнятих відповідачем рішень, чинність яких порушує/впливає на права та інтереси товариства.

Суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких полягає в тому, щоб не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

В рішеннях від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Есколано Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Також у справі "Меньшакова проти України", заява № 377/02, рішення від 8 квітня 2010 року, пункт 53, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично, таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, п. 57). Суд підкреслює, що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того, чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (рішення у справі "Звольський та Звольська проти Чеської Республіки", п. 46).

Конвенційні стандарти стосовно доступу до суду викладено Європейським судом з прав і в багатьох інших рішеннях ("Ґолдер проти Сполученого Королівства", "Кутіч проти Хорватії", "Балацький проти України" тощо).

Суд враховує доводи представника позивача, викладенні у клопотанні та бере до уваги те, що сторона позивача не заперечує факт пропуску строку звернення до суду, проте зазначає, що відмова у поновленні строку звернення до суду можлива лише у виняткових випадках та коли особа не скористалася своїм правом на звернення до суду з причин, що є очевидно неповажними. Інакше це не відповідатиме основну завданню адміністративного судочинства, передбаченому у частині 1 статті 2 КАС Україна, та порушуватиме право особи на доступ до правосуддя.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача про поновлення строків на звернення до суду та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 240, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальність «Ресурс Енерго» про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Енерго» та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ресурс Енерго» строк звернення до суду із вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.07.2024 за №.

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Повний текст ухвали суду сторони зможуть отримати 14.04.2025.

Суддя Мультян Марина Бондівна