Справа № 755/20745/24
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову від 16 листопада 2024 року, серії ЕНА

№ 3488954 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на

ОСОБА_1 та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 листопада 2024 року близько 12.05 год, ОСОБА_1 перебував на автозаправній станції «АЗС ANP», що розташована за адресою: вул. Світла, 1, м. Київ, поблизу автомобіля Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить військовослужбовцю ОСОБА_2 . Йдучи до каси для оплати пального, тобто не перебуваючи за кермом вищевказаного транспортного, який відповідно не рухався, позивача зупинив інспектор 1 взводу, 1 роти, 1 батальйону, полк - 2 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант поліції Струк В.М. з вимогою пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На вимогу роз`яснити причини перевірки документів, працівник правоохоронного органу повідомив, що наявна інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення (пункт 3 частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію») і вказав, що водій не був пристебнутий ременем безпеки. Інспектор відмовився надавати будь-яку інформацію, як і будь-які докази на підтвердження цих обставин, однак повторно почав вимагати посвідчення водія, який ОСОБА_1 надав. Позивач пояснив, що вимог Правил дорожнього руху не порушував, ремінь пасивної безпеки відстебнув виходячи з автомобіля. В подальшому інспектор повідомив, що складена постанова про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 121 КУпАП, при цьому надати будь-які докази на підтвердження факту цього правопорушення відмовився, посвідчення водія не повернув, вказав, що розгляд справи завершено, ОСОБА_3 слід поставити підписи про отримання постанови.

Вважає таку постанову протиправною, а дії інспектора поліції незаконними, оскільки інспектор: 1) незаконно вимагав документи на підставі пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію», адже в момент зупинки позивач не перебував у транспортному засобі;

2) порушив процедуру розгляду адміністративної справи та не встановив і не довів обставин, які б свідчили про те, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП. Відсутність пристебнутого ременя безпеки під час стоянки транспортного засобу, не вказує на наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 КУпАП, яка настає лише у разі керування транспортним засобом (тобто перебування автомобіля у русі).

Окремо позивач зазначає, що порушення процедури розгляду справи також полягає в тому, що постанова повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення. Всупереч вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, починаючи розгляд справи поліцейський не вказав про початок розгляду справи, а лише зазначив на ймовірність порушення Правил дорожнього руху, водночас не надав доказів на підтвердження обставин адміністративного правопорушення. Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено місцем скоєння правопорушення та місцем розгляду справи: вул. Світла, 1 А в місті Києві. Однак, позивач перебував на автозаправній станції «АЗС ANP» за адресою: вул. Світла, 1 в місті Києві. Також, не повідомивши про початок розгляду справи інспектор позбавив ОСОБА_3 права отримання правової допомоги, на пояснення інспектор відповів, що постанова вже винесена, а тому будь-які клопотання чи зауваження не будуть прийматися. Відеозапис обставин вчинення правопорушення як до початку, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор не надав. Водночас, саме по собі зазначення інспектором про наявність відео без надання йому відповідної оцінки не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене позов просив задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

19 грудня 2024 року позивачем ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подано заяву про уточнення позовних вимог (передано судді Хромовій О.О. 02 січня 2025 року). У поданій заяві позивачем сформульовано позовні вимоги з урахуванням визначеного позивачем складу відповідачів, а також заявлено клопотання про витребування доказів та долучено копію паспорта. Таким чином, позивачем ОСОБА_1 виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 січня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні). Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

23 січня 2025 року від відповідача - представника Департаменту патрульної поліції, до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву. Вважають, що твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що згідно Постанови від

16 листопада 2024 року о 12 год. 14 хв., в м. Києві, по вул. Світла, 1А, позивач керував транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVER, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та був непристебнутим ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3.в Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року

№ 1306, за яке частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок таких дій позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн 00 коп.

Відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази. Положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», таким чином, зафіксовано рух автомобіля (Відеозапис 1) та розгляд справи про адміністративне правопорушення (Відеозапис 2). Твердження Позивача про те, що він не керував транспортним засобом, а інспектори підійшли до припаркованого автомобіля, не відповідають дійсності, оскільки на Відеозаписі 1 зафіксовано рух транспортного засобу LAND Rover Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 та самого позивача, який перебував в автомобілі на місці водія. А отже, вимога Інспектора щодо пред`явлення документів, зазначених у п. 2.1 ПДР була законною відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень частини четвертої статті 258 КУпАП. Інспектор в ході розгляду справи запитав Позивача про наявність клопотання та не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Таким чином, Інспектором було забезпечено Позивачу можливість реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи.

З огляду на викладене у задоволенні позову просили відмовити.

23 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява представника Департаменту патрульної поліції на виконання ухвали суду, до якої долучено копію оскаржуваної постанови від 16 листопада 2024 року ЕНА № 3488954, а також витяг із системи ІПНП АРМОР, оскільки оригінал оскаржуваної постанови неналежної якості.

27 січня 2025 року ОСОБА_3 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що поданий Департаментом патрульної поліції відзив має бути залишений без розгляду, оскільки поданий із пропуском встановленого судом процесуального строку. Ухвалу про відкриття провадження у справі доставлено до електронного кабінету відповідача 03 січня 2025 року, останнім днем на подання відзиву на позовну заяву у цій справі (з урахування вихідних днів) було

20 січня 2025 року. Оскільки відзив подано 23 січня 2025 року та без заяви (клопотання) про поновлення пропущеного процесуального строку, на підставі частини другої статті 204 КАС України має бути залишений без розгляду.

Щодо відзиву Департаменту патрульної поліції позивач зазначив, що вважає його безпідставним та необґрунтованим з огляду на таке. Як на підставу пред`явленого позову у цій справі позивач, зокрема, посилався на те, що інспектор, стверджуючи про наявність в його діях адміністративного правопорушення, не надав відеозапис на підтвердження цієї обставини (керував автомобілем без використання ременя безпеки). До відзиву на позовну заяву відповідач додав «Відеозапис 2», який є відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № 473493, який зазначений в оскаржуваній постанові від 16 листопада 2024 року серії ЕНА № 3488954. Цей доказ додатково підтверджує ту обставину, що в той час коли поліцейський підійшов до автомобіля Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , він не рухався, а водій вже виходив з нього. Будь-якої інформації щодо користування/не користування водієм ременем безпеки цей доказ не місить. Тобто з нього неможливо встановити чи був пристебнутий позивач під час руху. Доданий до відзиву «Відеозапис 1» також підтверджує той факт, що в той час, коли поліцейський автомобіль під`їхав до автомобіля Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 він не рухався. Водночас інформації щодо пристебнення/непристебнення водієм ременем безпеки цей доказ не місить.

З «Відеозапису 1» також вбачається, що службовий автомобіль рухався за транспортним засобом Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , однак він не містить інформації про увімкнення екіпажом поліцейських червоного проблискового маячка, який, згідно з Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, зобов`язує водія автомобіля зупинитись біля правого краю проїзної частини. Тобто, у позивача не було обов`язку зупинятися.

Водночас «Відеозапис 1» хоч і містить певну інформацію, він не може бути належним та допустимим доказом у цій справі. «Відеозапис 1» не містить інформації про те, що він є технічним пристроєм, який перебуває на балансі поліції, а не є власним пристроєм поліцейського, на який здійснено відеозапис. Таким чином, «Відеозапис 1» не може бути допустимим та належним доказам у справі. Враховуючи наведені вище обставини, безпідставними є посилання відповідача як на правомірність притягнення позивача до відповідальності на «Відеозапис 1».

Більше того, хибними є доводи відповідача про те, що «твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом, а інспектори підійшли до припаркованого автомобіля, не відповідають дійсності», оскільки в позові позивач не посилався на те, що автомобіль був «припаркований», а вказував лише на те, що коли поліцейський підійшов до автомобіля та став вимагати документи він не рухався, тобто підстав для зупинки не було. Зазначені обставини тільки додатково вказують про безпідставність так званої «зупинки» водія через не користування ременем безпеки, а також у зв`язку з наявністю інформації про відсутність у водія права керувати транспортним засобом (таку підставу інспектор також озвучив (відомо з «Відеозапису 2»), однак будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини відповідач не надав)).

Також про неповагу до суду та перешкоджанню всебічному та своєчасному розгляду справи свідчить ненадання Департаментом патрульної поліції у встановлений судом строк на виконання вимог ухвали від 03 січня 2025 року належним чином засвідченої копії постанови від 16 листопада 2024 року серії ЕНА № 3488954 та не зазначення причин неможливості подання таких доказів.

З огляду на викладене просив залишити без розгляду відзив Департамент патрульної поліції, задовольнити позовну заяву та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до частин п`ятої, восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, відеозаписи, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2024 року працівником патрульної поліції Струком В.М. винесено постанову серії ЕНА № 3488954, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що водій керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, та без чинного полісу ОСЦПВВНТЗ.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної Постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Нормами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року

№ 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Отже, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху закріплено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Водночас, частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а саме накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, користування ременями безпеки є обов`язком водія (за умови обладнання автомобіля таким засобом), недотримання якого є підставою для притягнення його до відповідальності за частиною п`ятою статті 121 КпАП України.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У позовній заяві ОСОБА_3 зазначає, що обов`язок користування ременями безпеки покладається на водія саме під час руху транспортного засобу. Позивач відстебнув ремінь пасивної безпеки виходячи з автомобіля.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею

78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення , в тому числі фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Порядок застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису закріплено в Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція від 18 грудня 2018 року № 1026).

Згідно із пунктом 2 Розділу І Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Пункт 3 Розділу І Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026 визначає, що портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (пункт 5 Розділу ІІ Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026).

До матеріалів справи долучаються відео матеріали - відеозапис із нагрудної боді-камери поліцейського Струка В.М. 0035811 (Струк В.М.), ID реєстратора - 473493, початок запису з 12-14 год та до 12-20 год. 16 листопада 2024 року, а також відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції.

Відповідно до статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Долучені відповідачем в якості доказу відеозапис обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, поданий через систему «Електронний суд» ЄСІТС, тобто, копія відеозапису засвідчена кваліфікованим електронним цифровим підписом представника відповідача, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Із відеозапису із відеореєстратора зі службового автомобіля працівників поліції вбачається, що працівники поліції з увімкненим синім проблисковим маячком здійснили з`їзд з дороги на територію автозаправної станції та зупинилися біля автомобіля, у якому перебував ОСОБА_3 .

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено підстави для зупинки транспортного засобу поліцейським, зокрема поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення

З вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції не здійснювали зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3 , оскільки водій самостійно зупинився на території автозаправної станції , а слідували за вказаним транспортним засобом та здійснили з`їзд на територію АЗС.

З дослідженого судом відеозапису встановлено, що працівники патрульної поліції під`їхали до автомобіля, який перебував на території автозаправної станції біля колонок. Водій перебував в транспортному засобі. Працівником поліції Струком В.М. на виконання вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» повідомлено причини зупинки, а саме вказано, що водій не користувався ременем безпеки, а також наявна інформація, що водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення, а саме позбавлений права керувати транспортними засобами. Струк В.М. попросив водія надати посвідчення водія. Під час перевірки інформації про транспортний засіб за допомогою службового планшету, також уточнив інформацію про наявність у водія статусу військового. Вчинено перевірку даних про транспортний засіб. Під час спілкування з водієм,

ОСОБА_3 запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, оскільки виникла відповідна підозра.

На запитання працівника поліції про причини невикористання ременя безпеки ОСОБА_3 зазначив, що: «..тільки от під`їжджав і зняв».

Також працівник поліції вказав, що на транспортний засіб відсутній страховий поліс. На що ОСОБА_3 зазначив, що машина належить військовому, тому не потребує оформлення страхового полісу, а він лише переміщує машину від станції технічного обслуговування.

Далі працівник поліції Струк В.М. повідомив водія, що стосовно нього розглянуто справу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 126 КУпАП, у зв`язку із відсутністю страхового полісу. На що водій повідомив, що працює на державній службі у сфері юриспруденції. Згоден на місці сплатити за вчинені адміністративні правопорушення.

З відеозапису також встановлено, що під час оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення працівник поліції Струк В.М. запитав про наявність у водія клопотань по справі.

Надаючи пояснення по суті справи ОСОБА_3 зазначив, що: «відстібнув заїжджаючи на автозаправну станцію».

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення працівником поліції повідомлено про рішення про накладення на ОСОБА_3 стягнення у вигляді штрафу за частиною п`ятою статті 125 КУпАП, про строки оскарження вказаної постанови та строки оплати штрафу. Також запропоновано водієві отримати копію постанови.

ОСОБА_3 отримав копію постанови у справі про адміністративне правопорушення, про що проставив особистий підпис.

Суд також враховує, що частиною першою статті 32 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівник поліції Струк В.М. представився та повідомив водієві про причини зупинки транспортного засобу, зокрема, вказав, що водієм порушено вимоги Правил дорожнього руху, а саме: водій не користувався ременем безпеки, а також наявна інформація, що водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення, а саме позбавлений права керувати транспортними засобами.

За правилами частини першої-третьої статті 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від

07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція від 07 листопада 2015 року № 1395) постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями

121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП (пункт 4 розділу ІІІ Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395).

Згідно із пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Як уже зазначалося раніше, з долучених до матеріалів справи відеозаписів встановлено, що працівником поліції виконано вимоги закону в частині зазначення інформації про особу поліцейського та причини зупинки транспортного засобу, заявлено вимогу про надання документів, що підтверджують право керування транспортним засобом, встановлено особу водія, повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Також поліцейський дізнався про наявність клопотань у водія, запропонував надати власні пояснення щодо вчиненого адміністративного правопорушення. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомив про прийняте рішення та про застосування до водія адміністративного стягнення.

Пункт 1 Розділу VI Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395 встановлює, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту Розділу VI Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток

5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Пункт 5 Розділу VI Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395 серед іншого передбачає, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вручено водієві ОСОБА_3 на місці розгляду справи, про що свідчить підпис останнього у відповідному розділі постанови та не заперечувалося самим позивачем.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оспорюваній постанові.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів із нагрудної відеокамери поліцейського встановлено, що водій ОСОБА_3 не заперечував, що відстебнув ремінь пасивної безпеки до моменту повної зупинки транспортного засобу, а саме зазначив, що: «Відстєбнув заїжджаючи на автозаправну станцію», чим порушив вимоги пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП.

Доводи позовної заяви, про те, що працівник поліції зупинив водія, коли він не перебував в автомобілі та рухався до каси для здійснення розрахунку, не підтверджені жодними доказами. Також позивачем ОСОБА_3 не надано доказів на спростування інформації, відображеної у долучених до матеріалів справи відеозаписах.

Стосовно посилання позивача на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що виявляється у зазначенні працівником правоохоронного органу неправильної адреси місця розгляду справи суд зазначає таке.

Суд бере до уваги, що стаття 256 КУпАП вимагає, щоб у протоколі про адміністративне правопорушення були зазначені суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення також повинна містити, зокрема, дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення та опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення (стаття 283 КУпАП).

Також, згідно з пунктом 8 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За наявності технічної можливості постанова по справі про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з використанням мобільного логістичного пристрою із автоматичним присвоєнням їй відповідної серії та номера, а також із зазначенням відомостей, визначених у додатку 7 до цієї Інструкції, яка інтегрується до електронної картки про адміністративне правопорушення та роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв у вигляді стрічки.

Вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення встановлені пунктом 10 розділу IV Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376. Так при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема: у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка винесла постанову» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень); у графі «установив» - число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи; у графі «ураховуючи, що гр-нин(ка)» - прізвище та ініціали правопорушника; у графі «постановив» - уповноважена посадова особа органу поліції з урахуванням та зазначенням обставин, що пом`якшують (стаття 34 КУпАП) чи обтяжують (стаття 35 КУпАП) відповідальність за адміністративне правопорушення, зазначає прийняте у справі рішення.

Водночас, суд зауважує, що стаття 247 КУпАП містить вичерпний перелік підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю лише, якщо, зокрема, відсутня подія і склад адміністративного правопорушення (пункт 1 частини першої статті 247 КУпАП).

Помилка у зазначенні місця вчинення адміністративного правопорушення та місця розгляду справи, а саме замість правильного « вул. Світла 1, м. Київ » помилково вказано «

вул. Світла 1А, м. Київ », не підпадає під жодну з цих підстав, і не є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. При цьому, сторони не заперечують той факт, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався на території автозаправної станції «ANP» на вулиці Світлій у місті Києві.

Водночас, вказана вище помилка не свідчить про відсутність події або складу адміністративного правопорушення, оскільки не змінює того факту, що позивач дійсно порушив вимоги Правил дорожнього руху, і що відповідальність за таке правопорушення передбачена частиною третьою п`ятою статті 121 КУпАП

Саме цей акт передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, про що було правильно зазначено в постанові, що оскаржується.

У цій справі вказані вимоги виконано: суть правопорушення (визначення пункту правил дорожнього руху, вимоги якого порушено водієм) та нормативний акт, що передбачає відповідальність (частина п`ята статті 121 КУпАП), а також відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та уповноважену особу працівника поліції, зазначено у постанові правильно і вказані обставини не спростовано.

Тобто, при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися, як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом в межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Щодо посилання позивача на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині ненадання можливості користуватися правничою допомогою суд зазначає таке.

Статтею 268 КУпАП закріплено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме, в частині 1 вказано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час здійснення розгляду справи ОСОБА_3 надав пояснення по справі, клопотань не заявляв, в тому числі про бажання скористатися професійною правничою допомогою.

Суд зазначає, що, згідно чинного законодавства, до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський, згідно із законодавством, лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно така особа вирішує, чи скористається він своїми правами та в який спосіб.

Вищевказане свідчить, що відповідач жодним чином не перешкоджав позивачу у користуванні своїми правами, у тому числі, не обмежував у праві отримувати правову допомогу.

Згідно зі статтею 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про залишення постанови без зміни, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до статті 245 КАС України.

Таким чином, позивачем не надано суду будь яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП. Таким чином, судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн відповідає вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в справі докази, відповідно до статті 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, дійшов висновку про те, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від

16 листопада 2024 року, серії ЕНА № 3488954 відповідає вимогам закону, а тому позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Також відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у виді судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 132, 134, 143, 241-251 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, ідентифікаційний код юридичної особи в , адреса місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048.

Повне рішення суду виготовлено 11 квітня 2025 року.

Суддя О.О. Хромова