Справа № 280/6733/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6733/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року

у адміністративній справі № 280/6733/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.01.2024 №99 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 10.01.2024, на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, та із зарахуванням до загального страхового стажу та до стажу для визначення права на пенсію за віком періоду навчання з 01.09.1983 по 08.07.1985, та періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.04.1998 по 31.03.1999, а на користь ОСОБА_1 стягнуто сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині задоволення вимог позивача з підстав його необґрунтованості, безпідставності та порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким

відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована ти, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву та документи позивача за принципом екстериторіальності і рішенням від 19.01.2024 №99 було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю загального стажу

відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне

страхування» з тих підстав, що додані позивачем документи не підтверджено страховий стаж, а саме: наданою довідкою № 1450/д від13.09.2023 не підтверджено період навчання позивача з 01.09.1983 по 07.07.1985, оскільки ім`я заявника «Радник» не відповідає паспортним даним; а в наданій довідці від 10.01.2024 № 0800-0605-8/2419 відсутня інформація про сплату страхових внесків за період ведення підприємницької діяльності з 01.04.1998 по 31.03.1999 та з

01.10.2003 по 31.12.2003.

Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача та поданого позивачем відзиву, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача і для скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі підстава.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатом звернення позивача 30.03.2024 до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.04.2024 №10 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із недостатністю страхового стажу, і підставою для цього на переконання пенсійного органу стало те, що необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2023 по 31.03.2024 становить 29 років 6 місяців, а страховий стаж позивача становить 23 роки 10 місяців 16 днів.

Наведені у попередньому абзаці висновки органом ПФУ стали можливими внаслідок не зарахування ним до страхового стажу за доданими позивачем документами: періоду навчання з 01.09.1983 по 07.07.1985, оскільки в наданій довідці №1450/д від 13.09.2023 ім`я заявника «Радик» не відповідає паспортним даним; та періоду ведення підприємницької діяльності з 01.04.1998 по 31.03.1999 та з 01.10.2003 по 31.12.2003, оскільки в наданій довідці від 10.01.2024 №0800-0605-8/2419 відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд першої інстанції проаналізувавши на положення ст.46, п.6 ч.1 ст.92 Конституції України та ст.12, п.«б» ст.13 Закону № 1788-XII (чинними на відповідні періоди), п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, а також зміст рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 правильно наголосив на тому, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку та Законом № 1058-ІV в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, оскільки перший із цих законів визначав такий вік у 55 років (при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах), тоді як другий - у 60 років (при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах).

За наведених у попередньому абзаці обставин, суд першої інстанції правильно узяв до уваги сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) правовий висновок, згідно з якою у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, саме внаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Під час ухвалення рішення у даній справі суд першої інстанції також враховав викладені у рішенні по зразковій справі №360/3611/20 правові висновки Великої Палати Верховного Суду, та відповідно дійшов правильних висновків, позивач мав право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, а у разі відсутності необхідної кількості пільгового стажу, за умови наявності не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, право на зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Обговорюючи оскаржуване у цій справі рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, суд першої інстанції виходив із встановленого та підтвердженого матеріалами справи факту наявності у позивача достатнього пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 58 років, і безпідставності відмови пенсійного органу у призначенні пенсії у звязку відсутністю загального страхового стажу.

Так, щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1983 по 08.07.1985, суд першої інстанції з огляду на зміст пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначив, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, і наданими до матеріалів справи доказами, зокрема трудовою книжкою позивача, архівною довідкою Криворізького фахового коледжу національного авіаційного університету від 13.09.2023 №1450/д підтверджується, що позивач у період з 01.09.1983 по 08.07.1985 навчався в Криворізькому авіаційному технічному училищі цивільної авіації.

При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що наявність у документах помилки щодо ім`я позивача « ОСОБА_3 »/«Родіон», жодним чином не перешкоджають можливості встановити факт навчання позивача у період з 01.09.1983 по 08.07.1985 в Криворізькому авіаційному технічному училищі цивільної авіації, оскільки під час дослідження документів у їх сукупності можливо підтвердити зазначені обставини, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для зарахування позивачу до загального страхового стажу та до стажу для визначення права на пенсію за віком періоду з 01.09.1983 по 08.07.1985

Стосовно врахування до стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.04.1998 по 13.01.2016, суд першої інстанції правильно акцентуючи увагу на тому, що у спірному рішення органом ПФУ відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності з 01.04.1998 по 31.03.1999 та з 01.10.2003 по 31.12.2003, а не періоду з 01.04.1998 по 13.01.2016, обґрунтовано наголосив, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, і п.4 вказаного Порядку 637 чітко передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Виходячи з того, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, судом першої інстанції правильно зазначено, що у період з 01.04.1998 по 31.03.1999 позивач здійснював діяльність за спрощеною системою оподаткування, а відповідно зазначений період має бути зарахований до його страхового стажу. Відповідно, оскільки позивач з урахування спірного стажу, який має бути зарахований, має більше ніж 25 років страхового стажу, то відповідно позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 із зниженням пенсійного віку.

Разом з тим, оскільки періоди з 1 липня 2000 року зараховується до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру, а позивачем до матеріалів справи не надано доказів сплати ним страхових внесків (єдиного внеску) за період з 01.10.2003 по 31.12.2003, на переконання колегія суддів законними та обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про правомірність відмови відповідача у зарахуванні до страхового стажу зазначеного періоду.

Проте, оскільки наведені у попередньому абзаці обставини, також як і відмова суду першої інстанції у задоволені вимог позивача до ГУ ПФУ в Запорізькій області в апеляційному порядку не оскаржувалися, а на законодавчому рівні чітко визначено, що обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування на пенсійному обліку (ГУ ПФУ в Запорізькій області), колегія суддів не вважає за необхідне детально обговорювати перелічені питання під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно та повно встановлено обставини у даній справі, а судове рішення є обґрунтованим та таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун