Справа № 511/538/25
Суддя: Бобровська І. В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/538/25

Номер провадження: 2-а/511/21/25

10 квітня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

секретаря судового засідання Замковенко О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

18.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вказаний позов мотивований тим, що Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 06.02.2025 року була винесена постанова за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 06.02.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено що, військовозобов`язаному ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 20.11.2024 за заявленою адресою АДРЕСА_1 , була відправлена повістка №1198682 через національного оператора «Укрпошта» (номер відправлення №317) про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.00 24.11.2024 року. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 на зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. Документів, підтверджуючих поважну причину неприбуття громадянина не надано. Згодом на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повернувся лист національного оператора «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Військовозобов`язаний ОСОБА_1 своїми діями в особливий період порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно яких громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, чим порушив вимоги чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивач зазначає, що був звільнений з військової служби у запас на підставі пп. «г» п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком) дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Після звільнення з лав ЗСУ позивач працевлаштувався в АТ «Укрзалізниця» до воєнізованої охорони де працює і по теперішній час. На початку лютого 2025 року позивач від дільничного інспектора дізнався про те, що він перебуває у розшуку за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.02.2025 позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою дізнатись причини за яких його було оголошено у розшук, де того ж дня йому повідомили, що він начебто не з`явився без поважних причин по повістці за викликом 14.00 год. 24.11.2024 року, де вручили копію повістки та копію поштового повідомлення про відправку. Позивачем надавались пояснення уповноваженим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу того, що повістку про виклик до центру комплектування на вищевказану дату він не одержував, жодних повідомлень про надходження рекомендованих або інших листів, відправлень чи повісток від ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував та не мав наміру порушувати вимоги чинного законодавства. Більш того, в цей день він заступив на добове чергування на роботі і в жодному випадку не зміг би з`явитись за викликом до ТЦК та СП. Проте надані позивачем пояснення відповідачем при винесені постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не були враховані, натомість було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, позивач вважає постанову від 06.02.2025 протиправною та винесеною з порушенням норм процесуального та адміністративного права, а також такою, що порушує права та законні інтереси позивача, а також чинне законодавство, у зв`язку з чим просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 06.02.2025 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 484,48 грн. та понесені витрати на правову допомогу в сумі 15000,00 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

04.03.2025 року на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майора ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що твердження позивача, про відсутність доказів, що підтверджують його вину заперечується текстом протоколу, в якому вказані реквізити повістки, в якій вказані реквізити поштового відправлення. Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надавалися до огляду оригінали документів, зазначені в протоколі, зміст яких підтверджує обставини надсилання йому повістки. Протокол не містить зауважень ОСОБА_1 про відсутність доказів під час розгляду справи, що підтверджують факт надсилання повістки та не містить зауваження ОСОБА_1 про те, що він повістку не отримував та не бачив поштового повідомлення. Щодо доводів позивача про не отримання ним повістки та поштового відправлення просимо врахувати, що згідно з ЗУ «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника. На підставі викладеного, просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

05.03.2025 року на адресу суду від представника позивача, адвоката Ільїчова С.Д. надійшла відповідь на відзив в якій він зазначає, що відповідач дійшов передчасного висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки при ухваленні постанови не було враховано об`єктивні обставини по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки та неможливість отримання або уточнення даних самостійно ТЦК та СП. ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас на підставі пп. «г» п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком) дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №250 від 07.09.2023). Позивач працевлаштований в АТ «Укрзалізниця» до воєнізованої охорони, де працює по теперішній час та має бронь від підприємства. Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії повістки №1198682 від 14.11.2024 позивач викликався з метою уточнення даних, водночас представник відповідача не надає відомостей про те які саме дані необхідно було уточнити позивачу саме в ТЦК та неможливість самостійного отримання таких даних відповідачем з реєстрів. Також, позивачем військово-облікові дані було оновлено вчасно будь-яких порушень військового обліку ним не допускалось. З долученого до матеріалів справи відповідачем трекеру відстеження поштового відправлення №317 вбачається, що 22.11.2024 року відправлення прибуло до відділення та 27.11.2024 року змінено статус на «повернення відправнику одержувач відсутній за вказаною адресою». У даному випадку судова повістка безпосередньо ОСОБА_1 вручена не була, втім, працівниками пошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою». Однак, докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/ або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» відсутні. Вказане на думку представника позивача є суттєвою обставиною, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку. Позивач наполягає на тому, що постанова винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.02.2025 носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи, відсутні місце та час вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутня серія та номер постанови. Оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, зокрема не надано доказів, що позивачем дійсно було порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відтак, вважає, що постанова від 06.02.2025 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів винуватості позивача у вчинені інкримінованого йому правопорушення, без належного аналізу фактичних обставин справи та з суттєвими процесуальними порушеннями норм КУпАП та ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ільїчов С.Д. не з`явилися, проте представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з?явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2025 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ст. солдатом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 20.11.2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за заявленою адресою: АДРЕСА_1 , була відправлена повістка через національного оператора «Укрпошта» (номер відправлення №317) про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.00, 24.11.2024 року. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 на заначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. Документів, що підтверджують поважну причину неприбуття ОСОБА_1 не надав. Згодом на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повернувся лист національного оператора «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Військовозобов`язаний ОСОБА_1 своїми діями в особливий період порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно яких громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, чим порушив вимоги чинного законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

06.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 було винесено постанову, в якій зазначено, 20.11.2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за заявленою адресою: АДРЕСА_1 , була відправлена повістка через національного оператора «Укрпошта» (номер відправлення №317) про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.00, 24.11.2024 року. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 на заначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. Документів, що підтверджують поважну причину неприбуття ОСОБА_1 не надав. Згодом на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повернувся лист національного оператора «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Військовозобов`язаний ОСОБА_1 своїми діями в особливий період порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно яких громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, чим порушив вимоги чинного законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

У ч.1 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм іншого нормативного акту.

Згідно із ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Згідно п.2 ч.1 дод.2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності 06.02.2025 року за те, що йому за заявленою адресою: АДРЕСА_1 , була відправлена повістка через національного оператора «Укрпошта» (номер відправлення №317) про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.00, 24.11.2024 року. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 на зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. Документів, що підтверджують поважну причину неприбуття ОСОБА_1 не надав. Згодом на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повернувся лист національного оператора «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Військовозобов`язаний ОСОБА_1 своїми діями в особливий період порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно яких громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, чим порушив вимоги чинного законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Із копії протоколу про адміністративне правопорушення від 06.02.2025 року складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що 20.11.2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за заявленою адресою: АДРЕСА_1 , була відправлена повістка через національного оператора «Укрпошта» (номер відправлення №317) про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.00, 24.11.2024 року. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 на зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. Документів, що підтверджують поважну причину неприбуття ОСОБА_1 не надав. Згодом на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повернувся лист національного оператора «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Військовозобов`язаний ОСОБА_1 своїми діями в особливий період порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно яких громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, чим порушив вимоги чинного законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 вказав, що з протоколом не згоден, повістку не отримував, поштове повідомлення не бачив за адресою проживання.

Відповідно до наданої суду копії повістки №1198682 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.00 год 24.11.2024 року для уточнення даних.

Згідно наданої суду копії конверта (поштове відправлення №317) встановлено, що зазначений конверт відправлено ІНФОРМАЦІЯ_4 15.11.2024 року, отримувачем вказано: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 . Відповідно довідки про причини повернення/досилання, конверт повернуто відправнику без вручення у зв`язку із «адресат відсутній за вказаною адресою».

Із копії витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2023 року за №250 вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас на підставі пп. «г» п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком) дитино, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №250 від 07.09.2023).

В силу вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до п. 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Відповідно до п.41 вказаного Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з пп.2 п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка на ім`я ОСОБА_1 була направлена за адресою: АДРЕСА_2 , і повернулася без вручення адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», при цьому, ця відмітка була проставлена 27.11.2024 року, тобто, після дати, на яку позивач був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, позивач не є належним чином оповіщеним у розумінні п.41 Порядку № 560. Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови ця обставина не була врахована.

Проаналізувавши наведені обставини та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних доказів підтвердження оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачених п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не надано, тому не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач належними і допустимими доказами довів обґрунтованість заявлених вимог, водночас відповідач належним чином не довів правомірність винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови від 06.02.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та закриття справи про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 484 гривень 48 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (пункти перший, другий частини сьомої статті 139 КАС України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката суду надано договір про надання правової допомоги / юридичних послуг від 10.02.2025 року № 10022504 (далі - Договір).

Дослідженням Договору встановлено, що ТОВ «ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ЮРИСТ 24» (надалі - Виконавець) та ОСОБА_1 (далі Замовник) уклали цей Договір про таке.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Договору Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати юридичні послуги / правову допомогу, а саме: підготувати та подати позовну заяву до суду з питання індексації заробітної плати, а Замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги.

У підпунктах 2.1.1 та 2.1.2 Договору зазначено, що Виконавець зобов`язаний після внесення Замовником передплати в розмірі повної вартості послуг відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 цього Договору приступити до надання юридичних послуг / правової допомоги.

Згідно з підпунктами 2.2.4 та 2.2.6 Замовник зобов`язаний: оплатити послуги / допомогу в порядку та строки, встановлені розділом 3 цього Договору; підписати Акт про надання послуг / допомоги, в тому числі проміжний Акт про надання частини юридичних послуг протягом трьох календарних днів з моменту отримання повідомлення Виконавця за допомогою телефонного або поштового зв`язку про виконання (часткове виконання) останнім, прийнятих на себе зобов`язань. Проміжним Актом про надання частини юридичних послуг вважається складений Сторонами Акт на виконання умов, зазначених в пункті 3.5 Договору, та який підлягає обов`язковому підписанню в разі розірвання договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору розмір оплати за виконання з юридичних послуг / правової допомоги, зазначених в пункту 1.2 цього Договору, становить 15000,00 грн.

Згідно з пунктом 3.4 Договору виплата винагороди і компенсація витрат здійснюються Замовником шляхом внесення готівкових коштів в касу або безготівковим перерахуванням коштів на банківський рахунок в порядку і строки, передбачені цим Договором.

У пункті 3.5 Договору вказано, що у предмет Договору входить правовий аналіз ситуації Замовника, що становить 30 % від суми договору, а також підбір нормативно-правових актів, що становить 10 % від суми договору, що фактично виконуються одразу після підписання Договору та підлягають обов`язковій оплаті у випадку розірвання цього Договору.

Вартість послуг / допомоги розраховується згідно з прейскурантом цін, встановлених ТОВ (пункт 3.6 Договору).

Згідно з позовною заявою її подано в інтересах позивача та підписано адвокатом Ільїчовим С.Д.

На підтвердження повноважень адвоката в матеріали справи надано ордер від 11.02.2025 року серії АН № 1605288 на надання правничої допомоги Івахненко М.Л., зі змісту якого слідує, що цей ордер виданий адвокатом Ільїчовим С.Д., що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

Положення про ордер на надання правничої допомоги встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів затверджено рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (із змінами, внесеними Рішеннями Ради адвокатів) (далі - Положення).

Абзацом першим пункту 2 Положення визначено, що ордер на надання правничої допомоги є письмовий документ (в паперовій або електронній формі), що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

Згідно із пунктом 4 Положення ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пунктом 9 Положення визначено, що ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом (власноручно або електронним підписом) та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Отже зі змісту наданого в матеріали справи ордеру слідує, що правничу допомогу позивачу у цій справі надано адвокатом Ільїчовим С.Д., що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

При цьому суду не надано жодних доказів, що адвокат Ільїчов С.Д. працює в ТОВ «ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ЮРИСТ 24», а також, що цим Товариством доручено Ільїчову С.Д. надавати Івахненко М.Л. правничу допомогу на виконання умов договору від 10.02.2025 року № 10022504.

Суд зауважує, що за умовами вище вказаного Договору Виконавець приступає до надання послуг / допомоги після внесення Замовником передплати в розмірі повної вартості послуг відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 цього Договору (підпункти 2.1.1 та 2.1.2).

Вказані обставини свідчать, що позивач здійснив оплату вартості правової допомоги в розмірі 15000,00 грн ще до отримання такої допомоги.

Тобто на момент подання цього позову до суду та розгляду даної справи оплата послуг з надання правничої допомоги Івахненко М.Л. вже здійснена.

Проте в матеріали справи не надано відповідних доказів здійснення позивачем такої сплати.

В матеріалах справи міститься Договір про надання правничої допомоги № 10022504/02 від 10.02.2025 року, укладеного позивачем з адвокатом Ільїчовим С.Д. Однак, у вказаному договорі не визначений розмір гонорару, також відсутній Акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до пункту 3.5 зазначеного Договору.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись ст.ст.7, 245, 254, 256, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 72, 77, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Бобровська