Справа № 390/2246/24
Суддя: Квітка О. О.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025Справа № 390/2246/24
Провадження № 2-а/390/25/24

Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Квітки О.О.,

при секретарі - Петренко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом і просить: скасувати постанову № 9/16422 у справі про адміністративне правопорушення від 07.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за частиною 3 статті 210 КУпАП закрити. Розгляд справи здійснювати без його участі.

Позов обґрунтовує тим, що він перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (стара назва - ІНФОРМАЦІЯ_3 ). У зв`язку з повномасштабною агресією рф проти України змінив своє місце постійного проживання (перебування) на адресу: АДРЕСА_1 , та у встановлений законодавством строк, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_4 ) для взяття його на військовий облік за новим місцем проживання. Після проходження військово-лікарської комісії, 07.10.2024 його було взято на військовий облік у вказаному органі. Водночас, у той же день (07.10.2024) ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову № 9/16422 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. З вказаною постановою відповідача категорично не погоджується, вважає її такою, що підлягає скасуванню. Зі змісту спірної постанови вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він несвоєчасно звернувся для постановки на військовий облік військовозобов`язаних, а також, що він не перебував на військовому обліку в жодному територіальному центрі комплектування, чим порушив правила військового обліку та ст. 1, 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Вважає вказані твердження відповідача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, а ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача.

Так, він перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 за своїм попереднім місцем проживання, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 , а тому посилання відповідача в спірній постанові на те, що він не перебував на обліку в жодному ТЦК є очевидно безпідставними та надуманими. До того ж, з вказаного військового квитка вбачається, що він проходив строкову військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_2 та 02.04.2013 був звільнений (демобілізований) в запас на підставі Указу Президента України № 635/2012 від 09.11.2012, а тому є логічним, що він не міг не перебувати на військовому обліку. Окрім того, прибувши до нового постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , він у встановлений законодавством термін звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 для взяття його на військовий облік.

Крім того, спірну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було складено на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 9/16428 від 07.10.2024. Як вбачається з вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому взагалі відсутні посилання на будь-які документи, які до нього долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Водночас, до протоколу про адміністративне правопорушення № 9/16428 від 07.10.2024 не долучено, зокрема відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо нього, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та не виконує правила військового обліку. Отже, жодних доказів відповідачем в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови не надано.

Крім того, відповідачем також було порушено процедуру розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактично такий розгляд не відбувався. Службова особа відповідача просто винесла йому вже заповнені бланки спірної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, не надавши йому законного права взяти участь в розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, знати ким розглядається справа, ознайомитись з матеріалами справи, а також він хотів скористатись правом на надання йому правової допомоги, оскільки він не є фахівцем в галузі права, проте вважав та наразі вважає, що не вчинив інкримінованого йому правопорушення, однак відповідач фактично позбавив його такої можливості. Вважає, що вказані дії відповідача порушують його права як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відзив до суду на позовну заяву не надав. Будь-яких заяв до судового засідання не надав.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Як встановлено ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Постановою № 9/16422 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 07.10.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 полковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановив, що ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 несвоєчасно для постановки на військовий облік військовозобов`язаних. На військовому обліку не перебував в жодному ТЦК, чим порушив ст.1, 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП постановлено накласти на нього штраф у сумі 17 000 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено про порушення ОСОБА_1 ст. 1, 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проте не зазначено щодо порушення конкретної частини, пункту, підпункту ст. 1 та ст. 37 Закону.

Крім того, суть викладеного правопорушення в постанові від 07.10.2024 не є конкретною та не є такою, що містить всі обставини, які підлягають встановленню, зокрема, дату та час вчинення, строки, які були порушені позивачем.

Варто зауважити, що згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд наголошує, що ні в протоколі № 9/16428 від 07.10.2024 на підставі якого було складено спірну постанову, ні в постанові про адміністративне правопорушення №9/16422 від 07.10.2024 не зазначено, зокрема відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо ОСОБА_1 , як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та СП та не виконує правила військового обліку.

Зазначене, на думку суду, свідчить про недотримання вимог КУпАП при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч.9 ст.1 ЗУ «Про ВО і ВС» (в редакції від квітня 2013 року, чинній на дату постановки позивача на військовий облік), військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ст.37 ЗУ «Про ВО і ВС» (в редакції від квітня 2013 року, чинній на дату постановки позивача на військовий облік) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які звільнені з військової служби в запас.

З аналізу зазначених вище норм слідує, що у квітні 2013 року, після звільнення з військової служби в запас громадяни України підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.

Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проходив строкову військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_2 та 02.04.2013 був звільнений (демобілізований) в запас на підставі Указу Президента України № 635/2012 від 09.11.2012, після чого з 04.04.2013 взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_8 за своїм попереднім місцем проживання.

Також з наданої позивачем копії військового квитка слідує, що ОСОБА_1 03.10.2024 медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний придатним до військової служби та 07.10.2024 його взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно з відповіддю з ЄДДР ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Великосеверинівської сільської ради від 08.10.2024 № 263 ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, суд дійшов висновку, що позивач після звільнення в запас (02.04.2013), з 04.04.2013 перебував на військовому обліку військовозобов`язаних. Зазначені висновки ґрунтуються як на досліджених у судовому засіданні доказах, які містяться у справі, так і на вимогах проаналізованого вище законодавства.

Доказів несвоєчасності прибуття для постановки на військовий облік військовозобов`язаних відповідачем не надано, також відповідач не надав належних і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку в жодному ТЦК.

Твердження позивача, наведені ним у позовній заяві, з приводу того, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

Відповідачем взагалі не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові.

На підставі викладеного, твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 несвоєчасно для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та не перебував на військовому обліку в жодному ТЦК, чим порушив правила військового обліку не доведені належними і достатніми доказами та спростовуються наявними у справі доказами.

Стосовно доводів позивача, що відповідачем також було порушено процедуру розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактично такий розгляд не відбувався, суд зазначає наступне.

Матеріалами підтверджується, що протокол у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП щодо ОСОБА_1 був складений 07.10.2024. Розгляд справи про адміністративне правопорушення також відбувся 07.10.2024. Позивач був присутній під час розгляду справи у відповідача, однак за його словами розгляду як такого не було, а йому лише оголосили зміст прийнятої постанови вручили її копію. Будь-яких письмових пояснень у справі, клопотань, чи скарг з незгодою порядку розгляду справи позивач не подавав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Оскільки позивач був присутній і під час складання протоколу, і під час розгляду справи відповідачем однак не подав жодних письмових пояснень, клопотань, заяв чи скарг, суд критично відноситься до відповідних тверджень, адже вони не підтверджуються іншими доказами дослідженими судом. Отже суд вважає недоведеним стверджувані позивачем порушення його процесуальних прав під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № № 9/16422 від 07 жовтня 2024 року слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до ст.ст.132, 139 КАС України: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що з суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 484,48 грн, що відповідає ст.139 КАС України.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 5, 9, 72, 75-77, 132, 139, 244-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст.33, 210, 210-1, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі задовольнити.

Скасувати постанову № 9/16422 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07 жовтня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 484 грн 48 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У порядку п.4 ч.5 ст.246 КАС України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя О.О.Квітка