Справа № 600/6/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/6/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області та відмову від нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік у кількості 14 календарних днів та 2023 рік у кількості 14 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту - 31.08.2023;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік у кількості 14 календарних днів та 2023 рік у кількості 14 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту - 31.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу у відповідача та з 31.08.2023 р. виключений з кадрів ДСНС. При цьому, позивач зазначає, що під час проходження служби він не використав додаткову відпустку як учаснику бойових, а тому набув право на її компенсацію під час звільнення, однак відповідач протиправно не виплатив вказану грошову компенсацію з розрахунку 14 календарних днів на рік та виходячи із грошового забезпечення станом на день виключення з кадрів ДСНС України. З вказаних підстав позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив на позов відповідно до змісту якого відніс вирішення спору на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 21.12.2011 р. позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Позивач проходив службу цивільного захисту в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій та виключений з кадрів ДСНС України.

27.11.2024 р. позивач подав до відповідача запит про виплату грошової компенсації за всі дні невикористаної під час проходження служби додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

16.12.2024 р. відповідачем повідомлено позивачу, що додаткові відпустки, як учаснику бойових дій за 2022 - 2023 йому не надавались. Також вказано, що чинним законодавством не передбачено виплату компенсації за невикористані дні вказаної додаткової відпустки, оскільки ця відпустка не є щорічною.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно з ч. 1 ст. 115 Кодексу цивільного захисту України держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів та підрозділів цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 129 Кодексу цивільного захисту України особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту мають право на такі види відпусток інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з п. 25 ст. 129 Кодексу цивільного захисту України у рік звільнення із служби особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в разі невикористання ними щорічних основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, у тому числі за не використані дні щорічних відпусток у минулі роки.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон №3551-XII), відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать, зокрема, учасники бойових дій.

Згідно з ст. 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.12 Закону №3551-XII учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України Про відпустки від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР (далі Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до положень статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Статтею 77-2 Кодексу Законів про працю України визначено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Судом встановлено, що після звільнення зі служби цивільного захисту, позивач подав до відповідача заяву про виплату грошової компенсації за всі дні невикористаної під час проходження служби додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Відповідачем повідомлено позивачу, що додаткові відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2022 по 2023 р.р. йому не надавались. Також вказано, що чинним законодавством не передбачено виплату компенсації за невикористані дні вказаної додаткової відпустки, оскільки ця відпустка не є щорічною.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі №300/598/20 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд у справі №300/598/20 застосовано наступні праві висновки.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, визначені у ст. 129 КЦЗ України. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, можуть бути надані такі відпустки: щорічна основна відпустка; додаткова відпустка у зв`язку з навчанням; творча відпустка; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; соціальні відпустки: у зв`язку з вагітністю та пологами; по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка для лікування у зв`язку з хворобою; відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч.ч.6, 9, 31 ст. 129 КЦЗ України.

Аналізуючи наведені норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що Кодексом цивільного захисту України не виключаються випадки, коли особою рядового і начальницького складу служби цивільного захисту відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Таким чином, у наступному календарному році, особа рядового і начальницького складу служби цивільного захисту має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з особою рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень ч.2, 3 ст. 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями КЦЗ України, Положення №593, Інструкції №475 та Інструкції №623 питання компенсації невикористаної частини відпустки особі рядового і начальницького складу служби цивільного захисту за минулі роки, Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Отже, у випадку звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з органів ДСНС України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Крім того, варто зазначити, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин стосовно виплати особам рядового та начальницького складу цивільного захисту грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки, мають застосовуватись норми КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Суд встановив, а відповідачем не заперечується, що позивачу при звільненні не виплачено грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2022-2023 роки.

Таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки, як учаснику бойових дій, за 2020-2023 роки при звільненні з військової служби. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести позивачу нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 - 2023 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області та відмову від нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 2023 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 - 2023 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області (вул. С. Скальда, 1 А, м. Чернівці, 58018, Код ).

Суддя І.В. Маренич