Справа № 420/2794/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2794/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.12.2024 року про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», згідно Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», про визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», згідно Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відомості про результати проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 №40/756 від 02.08.2022 року - про визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 02.08.2022 року виключений з військового обліку, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №40/756 від 02.08.2022 року. Відомості про виключення з військового обліку на підставі вказаної довідки ВЛК були також занесені до його військового квитка.

Водночас, з метою перевірки та уточнення даних, зареєструвавшись на електронному ресурсі «Оберіг» позивач виявив наявність його персональних даних, які не відповідають дійсності та його правовому статусу, а саме відповідачем були внесені персональні дані позивача, відповідно до яких він є «військовозобов`язаним».

Враховуючи вищевказані обставини, у грудні 2024 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про виправлення відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», а саме про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, на що отримав лист-відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що підстав для виправлення вищевказаних відомостей у системі немає.

Не погодившись із вищевказаною бездіяльністю відповідача, позивач вирішив звернутися до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 03.02.2025 року справі №420/2794/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

ІНФОРМАЦІЯ_3 адміністративний позов позивача з додатками, а також ухвалу суду про відкриття провадження у справі, отримав 04.02.2025 року у системі «Електронний суд», що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

У визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзив на адміністративний позов відповідачем наданий не був, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзиву відповідачем не заявлено, будь-яких пояснень щодо неможливості надання відзиву у строк, встановлений судом, не надано.

При цьому, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, а також про можливість вирішення судом справи за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України.

Ухвалою суду від 06.02.2025 року було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 інформацію та належним чином засвідчені докази на її підтвердження, які стосуються предмету спірних правовідносин. Зобов`язано відповідача виконати вищевказане доручення суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду від 06.02.2025 року була отримана відповідачем 07.02.2025 року у системі «Електронний суд», що підтверджується матеріалами адміністративної справи. Водночас, у встановлений строк витребувані матеріали від відповідача до суду не надійшли, підстав неможливості виконання ухвали суду відповідачем не зазначено, що дає підстави суду вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд у справі встановив наступне.

Згіно відомостей з розділу VI «Відмітки про військовий облік» військового квитку серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , він з 02.08.2022 року знятий з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 (наразі ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

У розділі VІI «Службові відмітки» військового квитку серії НОМЕР_1 зазначено, що позивач з 02.08.2022 року не підлягає призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я (на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Згідно довідки військово-лікарської комісії №40/756 від 02.08.2022 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , 02.08.2022 року було проведено медичний огляд ВЛК, де позивачу встановлено наступний діагноз: гострий лімфобластний лейкоз, ремісія, а тому на підставі статті 9-А графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

З метою перевірки та уточнення даних, зареєструвавшись на електронному ресурсі «Оберіг», позивач виявив наявність його персональних даних, які не відповідають його статусу, а саме відповідачем були внесені персональні дані позивача, відповідно до яких він є «військовозобов`язаним».

Враховуючи вищевказані обставини, року позивач звернувся із заявою від 11.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив здійснити виправлення відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», з урахуванням інформації, яка внесена у військовий квиток серії НОМЕР_1 , а саме в пунктах VІ та VІI.

Водночас, листом від 20.12.2024 року за №14119 ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначив, що зняття з військового обліку за станом здоров`я, відповідно до п.2 ч.5 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», законодавством не передбачено. Щодо наявної у військовому квитку НОМЕР_1 розділі VII «Службові відмітки» відмітки від 02.08.2022 року із змістом «не підлягає призову на військову службу під час мобілізації (за станом здоров`я) на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», то дата такого висновку у військовому квитку не зазначена. Підпунктом в пункту 22.1 Глави 22 Розділу II передбачено, що діагноз та постанови ВЛК записуються на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку. Перевіркою поданих заявником документів встановлено відсутність картки обстеження та медичного огляду (Додаток 13 до Положення), яка б свідчила про проходження ним медичного обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 , з огляду на що наявні відмітки у копії військового квитка серії НОМЕР_1 , а також копії довідки ВЛК №40/756, на думку відповідача, мають сумнівне походження, а тому законних підстав для здійснення виправлення відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», на підставі поданих заявником документів у ІНФОРМАЦІЯ_7 немає.

Не погоджуючись із вищевказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду за захистом власних прав та інтересів з даним позовом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов та надані позивачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан, який продовжувався в подальшому та діє до цього часу.

Також Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулюються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII (далі Закон України №3543-XII).

Згідно ст. 1 Закону України №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ч. ст.1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону №2232-XII).

Статтею ст.37 Закону №2232-XII закріплено порядок взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Згідно п.2 ч.5 ст.37 Закону №2232-XII (в редакції, що була чинна станом на серпень 2022 року) зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України:

які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання;

які прийняті на службу до Національної поліції України, Служби судової охорони, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України;

які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;

в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України;

Відповідно до ч.6 ст.37 Закону №2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:

1) призвані чи прийняті на військову службу;

2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових закладах освіти і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;

3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

4) досягли граничного віку перебування в запасі;

5) припинили громадянство України;

6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;

8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими.

Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що враховуючи приписи законодавства, які були чинними на момент внесення відповідачем відповідних записів у військовий квиток позивача (серпень 2022 року), для зняття з військового обліку військовозобов`язаного у відповідному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки не було передбачено такої підстави як «за станом здоров?я». Разом з тим, визнання військово-лікарськими комісіями непридатним такої особи до військової служби з виключенням з військового обліку було підставою для виключення (замість зняття) військовозобов`язаного з військового обліку.

Як було встановлено судом вище, з розділу VI «Відмітки про військовий облік» військового квитку серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я позивача, вбачається, що його з 02.08.2022 року було саме знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з тим, дії Хаджибейського (на той час ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо порушення порядку оформлення записів у його військовому квитку, позивач не оскаржує.

Що стосується запису у розділі VІI «Службові відмітки» військового квитку серії НОМЕР_1 , згідно якого позивач з 02.08.2022 року не підлягає призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 було затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення №154) (в редакції, що була чинна на момент внесення запису у військовий квіток позивача).

За ч.1 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:

- ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

- оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

- забезпечують захист цілісності бази Реєстру, його апаратного та програмного забезпечення, достовірності даних Реєстру, захист від несанкціонованого доступу, незаконного використання, копіювання, спотворення, знищення даних Реєстру, безпеку персональних даних відповідно до Законів України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах, Про захист персональних даних та міжнародних договорів у сфері захисту інформації, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

Відповідно до п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення:

- забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони.

Таким чином суд доходить висновку, у зв`язку з проведенням заходів загальної мобілізації посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюється вивчення особових справ кожного військовозобов`язаного, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, внесення змін до їх облікових карток та відповідних відомостей про особу до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також приведення військово-облікових документів у відповідність з наявними відомостями та проставлення актуальних даних щодо придатності чи непридатності до військової служби.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року 3543-XII (далі Закон 3543-XII) (в редакції, що була чинна на момент виключення позивача з військового обліку).

Згідно абз.3 ч.1 ст.23 Закону 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402) (в редакції, що була чинна станом на серпень 2022 року).

За п.1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно п.2.1 розділі ІІ Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Відповідно до п.3.1 розділу ІІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою ІІ Розкладу хвороб, а тих, які мають офіцерське звання, - за графою ІІІ цього Розкладу хвороб (п.3.3 розділу ІІІ Положення №402).

Згідно п.3.8 розділу ІІІ Положення №402 постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:

"Придатний до військової служби";

"Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)";

"Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку".

Як було встановлено судом, згідно наданої позивачем до суду довідки військово-лікарської комісії №40/756 від 02.08.2022 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , 02.08.2022 року на підставі статті 9-А графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

З цього приводу суд критично ставиться до посилань відповідача у листі №14119 від 20.12.2024 року на те, що при визнанні позивача військово-лікарською комісією тимчасово непридатним до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців було передбачено повторне проходження ВЛК, оскільки позивача не було визнано тимчасово непридатним до військової служби, а було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що, згідно чинних приписів Положення №402 станом на серпень 2022 року, не передбачало необхідності для позивача повторного огляду ВЛК через певний час.

Крім того, за п.3.6 підрозділу 3 розділу ІІ Положення №402 картка обстеження та медичного огляду на солдатів, матросів, сержантів і старшин зберігається у військовому комісаріаті до чергового огляду, а на офіцерів, прапорщиків (мічманів) у їх особових справах - постійно.

Згідно п.22.1 підрозділу 22 розділу ІІ Положення №402 дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).

Крім того, діагноз та постанови ВЛК записуються на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку амбулаторного обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку. На офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, а також на військовозобов`язаних, резервістів, які знаходяться на зборах та визнані непридатними до подальшого проходження зборів, складається Свідоцтво про хворобу.

Відповідно до п.22.2 підрозділу 22 розділу ІІ Положення №402 книга протоколів засідань військово-лікарської комісії ведеться у всіх ВЛК секретарями цих комісій. Протоколи засідань ВЛК підписуються головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання комісії.

Один примірник Свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК) зберігається як додаток до книги протоколів. У книгу протоколів, у додатковий примірник експертного документа та в історію хвороби записується дата та зміст постанови штатної ВЛК.

За п.22.5 розділу ІІ Положення №402 свідоцтво про хворобу у воєнний час складається на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

У всіх інших випадках у особливий період постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. У воєнний час довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється.

У воєнний час свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК на всіх оглянутих осіб складається у двох примірниках (п.22.9 розділу ІІ Положення №402).

Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що згідно редакції Положення №402, що діяла у серпні 2022 року, відповідальність за зберігання карток обстежень та медичного огляду на солдатів, свідоцтв про хворобу (довідки ВЛК), що зберігаються як додатки до книги протоколів засідань ВЛК, несуть виключно військові комісаріати (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). З цього ж приводу суд також критично відноситься до твердження відповідача у його листі №14119 від 20.12.2024 року з приводу того, що при перевірці поданих позивачем документів була відсутня картка обстеження та медичного огляду, яка б свідчила про проходження ним ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Разом з тим, посилаючись на те, що записи, наявні у довідці військово-лікарської комісії №40/756 від 02.08.2022 року та у військовому квитку серії НОМЕР_1 , мають сумнівне походження, відповідач за час розгляду справи не надав жодного доказу, зокрема, книги протоколів засідань ВЛК за серпень 2022 року, які б підтверджували той факт, що позивач 02.08.2022 року не проходив військово-лікарської комісії та, відповідно, не був визнаний членами ВЛК непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Підстав неможливості надання вказаних доказів відповідачем за час розгляду справи також зазначено не було.

Враховуючи вищевказані обставини суд зазначає, що негативні наслідки неналежного дотримання відповідачем внутрішніх процедур при визнанні військовозобов`язаного непридатними до військової служби з подальшим виключенням його з військового обліку не можуть перекладатися на останнього, а це свою чергу свідчить про протиправність дій відповідача з відмови позивачу у виправленні відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів з підстав, зазначених у листі від 20.12.2024 року.

Щодо зобов`язального вимоги позивача суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З огляду на встановлені обставини у справі №420/2794/25 та положення чинного законодавства, суд вважає необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторного розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2024 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством.

В іншій частині позовної вимоги зобов`язального характеру слід відмовити з вищенаведених підстав.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1 211,20 грн. з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 листом від 20.12.2024 року у виправленні відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2024 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого ним судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький