Справа № 140/380/25
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/380/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ в Миколаївській області) про визнання протиправним та скасування рішення № 81 від 17.12.2024 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з жовтня 1977 року по грудень 2003 року, періоди отримання допомоги по безробіттю з 02.03.2004 по 25.02.2005, з 16.03.2005 по 11.09.2005 та призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою щодо призначення пенсії за віком з 10.12.2024 відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та її заяву за принципом екстериторіальності було передано до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Вказала, що рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області № 81 від 17.12.2024 їй відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначила, що за результатами розгляду документів доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з жовтня 1977 року по грудень 2003 року, періоди отримання допомоги по безробіттю з 02.03.2004 по 25.02.2005 та з 16.03.2005 по 11.09.2005 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 11.01.1983, оскільки зазначено прізвище позивачки « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області протиправним та таким, що порушує її конституційні права, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Миколаївській області не визнало позовних вимог ОСОБА_1 та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне. Частиною першою статті 26 Закону №1058-ГУ передбачено, що починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Вказали, що вік позивача 63 роки, страховий стаж становить 11 років 04 місяці 22 дні.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частиною першою третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Зазначили, що згідно наданих документів до страхового стажу позивача не можливо зарахувати наступні періоди: роботи протягом жовтня 1977 року - грудня 2003 року, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 11.01.1983, оскільки дата заповнення трудової книжки - 11.01.1983, а перший запис про прийняття на роботу з 25.10.1977, що є порушенням вимог Інструкції № 162, що була чинною на момент заповнення трудової книжки; отримання допомоги по безробіттю з 02.03.2004 по 25.02.2005, отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 16.03.2005 по 11.09.2005, згідно з довідкою від 19.10.2022 № 765/29.6/3, оскільки зазначено прізвище українською мовою « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним особи « ОСОБА_3 ».

Вважає, що згідно поданих документів про стаж, які визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, документи про стаж) страховий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 04 місяці 22 дні, тому у зв`язку з невиконанням однієї із умов призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону, а саме: наявність необхідного страхового стажу, правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по віку.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

10.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV та її заяву за принципом екстериторіальності було передано до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

17.12.2024 рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області № 81 відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду документів доданих до заяви до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з жовтня 1977 року по грудень 2003 року, періоди отримання допомоги по безробіттю з 02.03.2004 по 25.02.2005, з 16.03.2005 по 11.09.2005 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 11.01.1983 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 11.01.1983 та архівної довідок від 10.12.2024 № 663/11, № 661/11, виданих Трудовим архівом Володимирського району Волинської області, оскільки наявні недоліки в заповнення трудової книжки та у вищевказаних документах зазначено прізвище позивачки « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

Вважаючи оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправним та таким, що порушує гарантовані чинним законодавством України права, соціальні гарантії та інтереси позивача, остання звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII), пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров`я.

Абзацом 4 частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема: пенсія за віком (пункт 1 частина перша статті 9 Закону № 1058-IV).

Як встановлено частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV, наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Водночас за приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови КМУ від 04.06.1998 №794 Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів України та Державної податковою адміністрацією забезпечити з 01.10.1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 3 Постанови КМУ від 04.06.1998 № 794 Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, установити, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними систем персоніфікованого обліку.

Згідно з абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

При цьому відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), згідно якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону №1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-XII).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, проте рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області № 81 від 17.12.2024 отримала відмову у призначенні вказаного виду пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 11.01.1983 та архівних довідок від 10.12.2024 № 663/11, № 661/11, виданих Трудовим архівом Володимирського району Волинської області, оскільки наявні недоліки в заповнення трудової книжки та у вищевказаних документах зазначено прізвище позивачки « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

Як слідує із записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 11.01.1983 позивач:

1977 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 51;

1978 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 344;

1979 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 327;

1980 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 241;

1981 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 213;

1982 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 3;

1983 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 208;

1984 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 365;

1985 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 62;

1986 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 365;

1987 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 364;

1988 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 376;

1989 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 374;

1990 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 330;

1991 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 409;

1992 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 448;

1993 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача - 365;

1994 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 395;

1995 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 349;

1996 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 351;

1997 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 349;

1998 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 337;

1999 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 335;

2000 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 150, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 21;

2001 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 67;

2002 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 17;

2003 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 313;

2004 рік: виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивача 31.

При цьому, зі змісту трудової книжки колгоспника позивача серії НОМЕР_1 від 11.01.1983 вбачається, що:

- 25.10.1977 згідно протоколу № 2 від 29.10.1977 ОСОБА_1 прийнята в члени колгоспу «Комсомолець» Володимир-Волинського району Волинської області;

- 13.05.1986 протоколом № 1 від 29.05.1981 робота припинена у зв`язку із звільненням із колгоспу «Комсомолець» Володимир-Волинського району Волинської області;

- 20.06.1981 ОСОБА_1 прийнята в члени колгоспу «Шлях Леніна» Володимир-Волинського району Волинської області;

- 20.06.1981 відповідно до наказу № 5 від 12.05.1981 ОСОБА_1 прийнята на роботу скотарем в спілку селян «Золотий колос» Володимир-Волинського району Волинської області;

- 07.04.2000 згідно рішення загальних зборів № 1 від 07.04.2000 спілка селян «Золотий колос» Володимир-Волинського району Волинської області реорганізована в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Золотий колос»;

- 10.02.2004 наказом № 13 від 10.02.2004 звільнена з роботи за згодою сторін.

Крім того, суд зауважує, що матеріалах справи містяться архівні довідки про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих людиноднів від 10.12.2024 № 660/11, № 663/11, № 661/11, видані Трудовим архівом Володимирського району Волинської області на підставі Книги обліку трудового стажу колгоспника.

Дослідивши довідки про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих людиноднів від 10.12.2024 № 660/11, № 663/11, № 661/11, виданих Трудовим архівом Володимирського району Волинської області, вбачається, що періоди роботи позивача встановлені, що збігається із відомостями, наявними в трудовій книжці колгоспника, і ці дані є беззаперечними та достовірними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що трудова книжка позивача містить інформацію про фактично відпрацьований позивачем час в колгоспі, суд вважає, що не зарахування до трудового стажу періодів роботи позивача з посиланням на різницю в написанні прізвища позивачки при перекладі з російської мови « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 » в архівних довідках від від 10.12.2024 № 663/11, № 661/11, виданих Трудовим архівом Володимирського району Волинської області є безпідставним, оскільки всі записи про періоди роботи, у тому числі відпрацьовані вихододні наявні в трудовій книжці.

На переконання суду, твердження відповідача щодо незарахування позивачу стажу роботи через наявність неточностей у документах безпідставними, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її документах, що підтверджують трудову діяльність.

Суд наголошує, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд вважає, що позивач як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності трудової книжки колгоспника не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 08.05.2018 у справі № 672/455/17, у постановах від 12.12.2019 у справі №674/1579/16-а, 20.02.2020 у справі № 607/14316/16-а, №171/1900/16-а, від 27.04.2020 у справі №648/1613/17.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

В даному випадку, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи з 25.10.1977 по 13.05.1986 колгоспу «Комсомолець» Володимир-Волинського району Волинської області (запис 1, 2), з 20.06.1981 по 10.02.2004 в СВК «Золотий колос» (записи 3-5) відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком.

З огляду на зазначене, відповідач безпідставно не взяв до уваги зазначені документи позивача та жодним чином не довів правомірність своїх дій щодо неврахування спірних періодів роботи позивача при розгляді його заяви про призначення пенсії.

Щодо підстав для не врахування пенсійним органом записів у трудовій книжці ОСОБА_1 щодо періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 02.03.2004 по 25.02.2005, з 16.03.2005 по 11.09.2005, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 № 803-XII (чинний на момент виникнення спірних правовідносин щодо періоду отримання допомоги по безробіттю), а саме пункт «ж» частини 1 статті 4 держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до стажу роботи, а також до безперервного трудового стажу. Згідно статті 25 Закону № 803-XII держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій як виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю. Нормами частини 3 статті 28 Закону № 803-XII визначено, що допомога по безробіттю виплачується з восьмого дня після реєстрації громадянина у державній службі зайнятості до працевлаштування, але не більше 360 календарних днів протягом двох років; для осіб передпенсійного віку (підпункт "г" пункту 1 статті 5 цього Закону) - до 720 календарних днів, а громадянам, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше шести місяців) перерви, та громадянам, які вперше шукають роботу, допомога по безробіттю виплачується не більше 180 календарних днів.

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону № 803-XII безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Пунктом «а» частини 2 статті 30 Закону № 803-XII передбачено, що виплата допомоги по безробіттю відкладається на строк до трьох місяців у разі надання громадянину відповідно до діючого порядку вихідної допомоги та інших виплат при вивільнюванні з підприємств, установ і організацій, що забезпечують часткову чи тимчасову компенсацію втраченого заробітку, крім державної допомоги сім`ям з дітьми та допомоги, виплачуваної з громадських фондів.

За нормами пункту «з» частини 1 статті 30 Закону № 803-XII виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку їх виплати.

Згідно абзацу 3 частини 1 статті 24 Закону № 1058 період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Дослідивши зміст трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 11.01.1983, судом встановлено, що згідно записів вказаної трудової книжки за №№ 6, 7, 8, 9 позивач з 02.03.2004 по 25.02.2005, з 16.03.2005 по 11.09.2005 отримувала виплату матеріальної допомоги по безробіттю згідно ст. 28. п. 1 Закону Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Суд не бере до уваги твердження пенсійного органу, що згідно у довідці від 19.10.2022 № 765/29.6/3 зазначено прізвище українською мовою « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним особи « ОСОБА_3 », оскільки як слідує із доданої позивачем до матеріалів справи та дослідженої судом довідки Володимир-Волинської філії Волинського ОЦЗ вбачається, що така видана гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що їй призначено виплату допомоги по безробіттю з 02.03.2004 (Наказ № НТ 040302 від 02.03.2004); припинено виплату допомоги по безробіттю з 25.02.2005 (Наказ № НТ 050316 від 16.03.2005); призначено виплату матеріальної допомоги по безробіттю з 16.03.2005 (Наказ № НТ 051317 від 17.03.2005); припинено виплату допомоги по безробіттю з 11.09.2005 (Наказ № НТ 050912 від 12.09.2005).

З огляду на наведене, суд зазначає, що вказані періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону № 1058-VІ, де передбачено, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд дійшов висновку, що оскільки спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 81 від 17.12.2024 безпідставно не зараховано спірні періоди роботи та отримання матеріальної допомоги по безробіттю до страхового стажу ОСОБА_1 , воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

При цьому суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Зважаючи на те, що ГУПФ України в Миколаївській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії належним чином не досліджено всю сукупність наданих позивачем документів, а для з`ясування питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії необхідним є обчислення стажу, що є прерогативою пенсійного органу, суд, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та зобов`язати ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивача з 25.10.1977 по грудень 2003 року, періоди отримання допомоги по безробіттю з 02.03.2004 по 25.02.2005, з 16.03.2005 по 11.09.2005 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2024 про призначення пенсії та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи не надавалася оцінка про наявність чи відсутність у позивача загального страхового стажу, необхідного саме для призначення пенсії з урахуванням того, що згідно вимог статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Аналогічна позиція викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 440/18664/23.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з врахуванням того, що позов судом задоволено, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 13.01.2025.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 81 від 17.12.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.10.1977 по грудень 2003 року, періоди отримання допомоги по безробіттю з 02.03.2004 по 25.02.2005, з 16.03.2005 по 11.09.2005, повторно розглянути заяву її про призначення пенсії від 10.12.2024 та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1; ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич