Справа № 520/27900/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 квітня 2025 року справа №520/27900/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівні, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Харківського квартирно-експлуатаційного управління,

за участю третьої особи,

яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору - Міністерства оборони України,

про визнання протиправну відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (далі по тексту відповідач, Харківське КЕУ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України (далі по тексту третя особа, МО України), в якій, з урахуванням уточнень позовної заяви від 24.10.2024, просить:

- визнати неправомірною відмову відповідача, яка викладена у листі від 02.10.2024 за вих. №583/5036 у реалізації у встановленому розділом 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 31.07.2018 №380 порядку права позивача на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов?язати відповідача подати до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання, про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 , для забезпечення сім`ї позивача постійним житлом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що перебуває на військовій службі у НОМЕР_1 військовому представництві Міністерства оборони України. Має календарну вислугу більше 32 років. Перебуває на квартирному обліку у Харківському гарнізоні у загальній черзі з 31.07.97 №97, у першочерговій з 0409.2017 №511. Позивач звернувся із заявою до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про підготовку та направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових, однак отримав відмову, яка обґрунтована тим, що питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла з числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти. Позивач вважає, що відмова відповідача у підготовці та направленні до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових є безпідставною, необґрунтованою та такою, що істотним чином порушує конституційні права позивача, передбачені Законом України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач за допомогою системи «Електронний суд» надіслав відзив, в якому в обґрунтування заперечень зазначено, що надсиланню клопотання квартирно-експлуатаційним органом передує розгляд спеціальною житловою Комісією військової частини, в якій несе службу військовослужбовець, питання щодо погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення, яке займає позивач. Для дотримання всіх необхідних етапів зняття з житла статусу «службового» за заявою військовослужбовця необхідним є наявність не тільки клопотання Харківського квартирно-експлуатаційного управління, а й клопотання начальника гарнізону та командира військової частини. У матеріалах справи відсутнє рішення житлової комісії відповідної військової частини рішення про погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення, яке займає позивач, а також відповідного наказу командира військової частини. Отже, позивачем не дотримано встановленої процедури розгляду питання про погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Рішенням житлової комісії НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України від 27.09.2024 затверджено протокол засідання житлової комісії від 27.09.2024 №5, яким включено до числа службових квартир квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , якою позивача забезпечено.

Позивач з 31.01.2024 по теперішній час проходить військову службу у НОМЕР_1 військовому представництві Міністерства оборони України, що підтверджується довідкою НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України від 04.10.2024 №1026/2561, копія якої наявна у матеріалах справи.

Має календарну вислугу більше 32 роки.

Перебуває в загальній квартирній черзі з 31.07.1997, у першочерговій - з 04.09.2017 зі складом родини дві особи: позивач, дружина непокупна ОСОБА_2 .

Позивачу разом з членами родини розподілено службове житлове приміщення, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 . У зазначену квартиру позивач вселився на підставі ордеру від 23.02.2024 №000060, виданого на виконання рішення виконкому Харківської міської ради від 21.02.2024 №70.

Позивач зареєстрований та проживає разом з родиною по теперішній час у зазначеному житловому приміщенні.

Рішенням житлової комісії НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України, яке затверджено наказом начальника НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України, позивачу разом з членами родини надано згоду на зняття статусу «службове» з житлового приміщення: квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач усно звернувся із заявою до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про підготовку та направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових.

Харківське квартирно-експлуатаційне управління листом від 02.10.2024 №583/5036 відмовило позивачу у підготовці та направленні до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових.

Вказана відмова обґрунтована тим, що рішенням заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 №2551/з/5 та рішенням Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протокол від 16.11.2022 №142, питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загнули (померли) або пропали безвісти.

Позивач не погодився з вказаною відмовою, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту Закон України №2011-XII) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Відповідно до статті 2 Закону України №2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.

Згідно із абз. 1 частини першої статті 12 Закону України №2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 4 частини першої статті 12 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених п. 10 цієї статті.

Згідно із абз. 1 пункту 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 (далі по тексту - Порядок №1081) військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до абз. 3 пункту 3 Порядку №1081 забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.

Реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.

Згідно із пункту 22 Порядку №1081 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Відповідно до пункту 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 (далі по тексту - Інструкція №380), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку з скороченням штатів, інваліди першої чи другої групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими жилими приміщеннями, незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на квартирному обліку. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району встановленим порядком.

Таким чином, на час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену пунктом 10 Інструкції №380 та абз. 3 пункту 3 Порядку №1081 можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Згідно зі статтями 5, 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надається, зокрема, така пільга, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

З урахуванням викладених норм визначальними обставинами - матеріальними підставами для визнання права на виключення житла з числа службового є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №636/1514/19.

Відповідно до пункту 11 Порядку №1081, житлове приміщення виключається із числа службового якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено із числа житлових приміщень.

Виключення житлового приміщення з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих.

На час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену чинним законодавством можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Судовим розглядом встановлено, що позивач відповідно до Витягу з послужного списку має календарну вислугу на військовій службі понад 32 роки, перебуває на квартирному обліку, що підтверджується матеріалами справи, відтак наявні усі, визначені пунктом 10 Інструкції, умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Із урахуванням викладеного, суд вважає, що наявні усі, визначені пунктом 10 Інструкції №380, умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання у встановленому порядку.

Проте, листом від 02.10.2024 №583/5036 фактично відмовлено позивачу у виключенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 з числа службового, оскільки рішенням заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 №2551/з/5 та рішенням Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протокол від 16.11.2022 №142, питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загнули (померли) або пропали безвісти.

При цьому, відповідач не зазначав про відсутність доказів на підтвердження прийняття житловою комісією військової частини рішення про погодження зняття статусу службової з житлового приміщення, яке займає позивач, а також відповідний наказ командира цієї військової частини, а також відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження обґрунтованості неподання клопотання про розгляд питання про виключення житла з числа службового.

Суд вважає, що відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини, а не подаючи відповідне клопотання, відповідач порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України №2011-ХІІ, у той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови квартирно-експлуатаційного органу у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 20.09.2024 у справі №520/12589/24.

Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Одночасно суд враховує, що частиною 2 пункту 11 Порядку №1081 органом, уповноваженим приймати рішення про виключення житлових приміщень з числа службового, є виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради.

Відтак у спірних правовідносинах органом, уповноваженим розглянути питання про виключення житла, яке займає позивач, зі складу службових, є Виконавчий комітет Харківської міської ради.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог у спосіб зобов`язання відповідача надіслати за встановленим порядком до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання про виключення квартири позивача за адресою: АДРЕСА_2 з числа службового житла.

При цьому вказаний спосіб суд не вважає втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №806/1316/18 також визначено, що дискреційними є повноваженнями суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

З викладеного вбачається, що «власний розсуд» органів державної влади та місцевого самоврядування або осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - це вибір між двома або більше альтернативами рішеннями, коли кожне відповідне рішення є законним, або юридично допустимим (правомірним). З цього випливає, що у разі якщо відсутня законна альтернатива прийняття правомірного рішення, не може йтися про прийняття рішення органом державної влади та місцевого самоврядування або особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «на власний розсуд».

У даному випадку відповідач не мав можливості вчинити будь-які інші законні альтернативні дії, які були б відмінними від направлення клопотання до Виконавчого комітету Харківської міської ради про виключення квартири позивача з числа службових, у зв`язку з відсутністю будь-яких законних підстав для вчинення таких інших дій.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зокрема, з огляду на те, що позивачем не дотримано встановлену процедуру розгляду питання про погодження зняття статусу службової з житлового приміщення (квартири), суд вважає помилковими оскільки, такі обставини й не слугували підставою для відмови Харківського квартирно-експлуатаційного управління у задоволенні прохання про підготовку та направлення до органу місцевого самоврядування відповідного клопотання, яка власне полягала у відсутності як такого права у позивача на виключення квартири з числа службових.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 04.10.2024 №47010749, оригінал якої наявний у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (вулиця Григорія Сковороди, 61, місто Харків, 61024, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України (проспект Повітряних сил України, 6, місто Київ, 03168, ) про визнання протиправну відмову та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Харківського квартирно-експлуатаційного управління, яка викладена у листі від 02.10.2024 за вих. №583/5036 у реалізації у встановленому розділом 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 31.07.2018 №380 порядку права ОСОБА_1 на виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Харківський квартирно-експлуатаційне управління подати до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання, про виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення сім`ї ОСОБА_1 постійним житлом.

Стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА