Справа № 140/34/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Димарчук Т.М.

08 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/34/25 пров. № А/857/7115/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б, Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.

представника відповідача 2 : Голод Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №140/34/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

03.01.2025р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не надіслання постанови за справою про адміністративне правопорушення №722 від 22.08.2024р.;

- визнати протиправною та скасувати постанови Відділу ДВС ЗМУ МЮ про відкриття виконавчого провадження №76748541 від 11.12.2024р.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2025р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не надіслання ОСОБА_1 . Постанови №722 за справою про адміністративне правопорушення від 22.08.2024р. у триденний строк з дня її винесення.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з цим судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2025р. скасувати в частині відмови у визнанні протиправною та скасування постанови Відділу ДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ про відкриття виконавчого провадження № 76748541 від 11.12.2024р. та постановити в цій частині нове рішення про визнання протиправною та скасування постанови Відділу ДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ про відкриття виконавчого провадження № 76748541 від 11.12.2024р.

Представник відповідача, Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Голод Н.П. просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

21.08.2024р. ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол №722 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Із змісту протоколу видно, що 21.08.2024р. в ході перевірки військовозобов`язаного встановлено, що ОСОБА_1 з 2022 року, без поважних причин, в особливий період, не став на військовий облік військовозобов`язаних, чим порушив Правила військового обліку, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487. Тобто, позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Зокрема, у даному протоколі вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в 10 год. 00 хв 22.08.2024р. Від пояснень або підписання протоколу, особа відносно якої складено протокол відмовився у присутності свідків (а.с. 45-46).

22.08.2024р. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 прийняв постанову №722 за справою про адміністративне правопорушення.

Із змісту постанови видно, що 21.08.2024р. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), громадянин ОСОБА_1 , 1989 року народження не вчасно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних. Своїми діями порушив пп.1 п.1 Правил Військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. № 1487.

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУаАП, постановлено накласти штраф у розмірі -25 500 грн.

Постанова №722 від 22.08.2024р. надіслана ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням № 532 через національного оператора поштового зв`язку Укрпошта. Однак, вказане відправлення 23.10.2024р. повернуто на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Супровідним листом від 29.11.2024р. №12881 ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслав до Відділу державної виконавчої служби м. Луцька для примусового виконання постанову про притягнення до адміністративної відповідальності осіб, що вчинили правопорушення, передбачені ст.210-1, 210 КУпАП (в тому числі і щодо ОСОБА_1 (а.с.23).

До супровідного листа долучена оскаржена постанова №722 від 22.08.2024р., у якій вказано, що дана постанова набрала законної сили 02.09.2024р., відповідно строк пред`явлення виконавчого документу до виконання 02.12.2024р. (а.с.25).

11.12.2024р. головний державний виконавець Відділу ДВС ЗМУ МЮ Голод Н.П., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження відкрив виконавче провадження ВП №76748541 про стягнення з ОСОБА_1 - 51 000 грн. штрафу на користь держави за постановою №722 від 22.08.2024р. У постанові державного виконавця вказано, що виконавчий документ вступив у законну силу (набрав чинності) 02.09.2024р. (а.с.9).

Вважаючи бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не надіслання постанови №722 від 22.08.2024р. протиправною та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76748541 також протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що законність прийняття постанови №722 від 22.08.2024р. (її суть та зміст) не є предметом розгляду даної адміністративної справи, оскільки позивач лише оскаржує бездіяльність з приводу не надіслання ІНФОРМАЦІЯ_3 вказаної постанови та як наслідок постанови Відділу ДВС ЗМУ МЮ про відкриття виконавчого провадження №76748541 від 11.12.2024р.

Тобто, предметом апеляційного розгляду є постанова Відділу ДВС ЗМУ МЮ про відкриття виконавчого провадження №76748541 від 11.12.2024р.

ч.1 ст.55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В ст.291 КУпАП видно, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.132-цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, чаркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

ст.299 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки па автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.132'2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

В п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) видно, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно ч.1, ч.2 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, виконавець зобов`язаний вчинити виконавчі дії у спосіб, передбачений виконавчим документом.

п.1 ч.1, ч.5 ст.26 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

ст.4 Закону України Про виконавче провадження встановлені вимоги до виконавчого документа. Так згідно з ч.1 вказаної статті у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); (5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що державні виконавці в силу Закону України Про виконавче провадження не наділені повноваженнями щодо перевірки правильності зазначення дати набрання виконавчим документом законної сили чи факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку. Станом на 11.12.2024р. встановивши відповідність виконавчого документа (постанови №722 від 22.08.2024р.) вимогам ст.4 Закону України Про виконавче провадження№1404-VIII (у тому числі наявності дати про набрання виконавчим документом законної сили 02.09.2024р.) державний виконавець не мав жодних правових підстав для повернення постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №722 від 22.08.2024р. без прийняття до виконання (чи відмови у відкритті провадження) та зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження, що зроблено.

Таким чином, в даному випадку відсутні правові підстави для висновків про протиправність та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки приймаючи постанову від 11.12.2024р. ВП №76748541 державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України Про виконавче провадження № 1404-VIII.

Крім того, позивач не оскаржує постанову за справою про адміністративне правопорушення №722 від 22.08.2024р., а тому така є чинною та в судовому порядку не скасована.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Про це йдеться в постанові Велика Палата Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23.

ч.2 ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом зазначеної норми це право суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто, процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

Тобто, суд не наділений повноваженнями визначати спосіб захисту порушеного права на стадії відкриття провадження, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту.

В п.5 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, при розгляді даної адміністративної справи позивач не довів протиправних дій державного виконавця під час відкриття виконавчого провадження ВП №76748541 від 11.12.2024р. та наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Відділу ДВС ЗМУ МЮ про відкриття виконавчого провадження №76748541 від 11.12.2024р., а судом таких не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкти владних повноважень в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 та Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції діяли не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 140/34/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель