Справа № 200/932/25
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року Справа№200/932/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), про:

- визнання протиправними дій щодо відмови у звільненні на підставі абзацу 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду за відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- зобов`язання звільнити з військової служби у запас відповідно до абзацу 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду за відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач має право на звільнення з військової служби на підставі ч. 12 п. 3, абзацу 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підстави необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи за умови відсутності інших членів сім`ї першого ступеня споріднення. Однак, відповідачем у задоволенні рапорту позивача про звільнення зі служби відмовлено у зв`язку з тим, що до рапорту не надано акту огляду сімейного стану військовослужбовця, затвердженого ІНФОРМАЦІЯ_1, відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 в наданні такого акту не звільняє від обов`язку його надати. З указаним позивач не погоджується, оскільки доданими до рапорту про звільнення з військової служби документами підтверджується необхідність та факт постійного догляду позивача за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та членом сім`ї першого ступеня споріднення по відношенню до позивача, і, при цьому, відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення. На думку позивача, додані ним до рапорту документи є достатніми для підтвердження наявності правових підстав для звільнення його з військової служби.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2025 року відкрито провадження у справі № 200/932/25 за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

04 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що у рапорті ОСОБА_1 від 09.12.2024 р. не зазначено про бажання військовослужбовця проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України. З самого рапорту та доданих до рапорту від 09.12.2024 р. копій документів, не вбачається можливим зрозуміти наявність чи відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення щодо матері позивача - ОСОБА_2 . До рапорту не додано жодного документу з якого можливо зробити однозначний висновок про відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення щодо матері позивача або при їх наявності - потребу щодо них самих у постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (в редакції Закону від 25.03.1992 № 2232-ХІІ станом на день подання рапорту). Більше того, такі підтверджуючі документи не додані і до позовної заяви. Також відповідач вказує на відсутність серед доданих до рапорту ОСОБА_1 від 09.12.2024 р. акту огляду сімейного стану військовослужбовця, тому слід дійти до висновку про те, що позивач не надав відповідачу доказів на підтвердження існування підстав для звільнення, імперативно визначених абзацом 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зважаючи на це, відмова відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі абзацу 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» згідно з поданим ним рапортом та доданими до нього документами є правомірною. Беручи до уваги викладене, відповідач вважає, що відмовляючи позивачу у звільненні з військової служби за відсутності у нього акту обстеження сімейного стану військовослужбовця, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Також, відповідач вказує на пропущення позивачем строку звернення до суду та необхідність сплати судового збору, оскільки до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували статус ОСОБА_1 як військовослужбовця.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

09.12.2024 року допомогою засобів СЕДО позивач подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби на підставі ч. 12 п. 3, абзацу 12 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи за умови відсутності інших членів сім`ї першого ступеня споріднення.

До рапорту було додано:

1. Копію висновку ЛКК №114 від 02.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

2. Копію довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №044849, відповідно до якої ОСОБА_2 має ІІ (другу) групу інвалідності безтерміново.

3. Акт обстеження умов проживання від 01.11.2024.

4. Копія паспорта матері, ОСОБА_2 .

5. Копію картки платника податків матері.

6. Копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

7. Копію паспорта ОСОБА_1 .

8. Копія картки платника податків ОСОБА_1 .

9. Копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 .

10. Заяву від ОСОБА_2 . Від 14.10.2024 року про обрання для свого утримання ОСОБА_1 .

11. Копію довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1 .

12. Копія відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у проведенні обстеження сімейного стану військовослужбовця та складенні акту за результатами обстеження.

13. Акт огляду сімейного лікаря ОСОБА_2 від 26.08.2024.

14. Акт огляду сімейного лікаря ОСОБА_2 від 27.08.2024.

За результатами розгляду рапорту від 09.12.2024 року військова частина НОМЕР_1 листом від 13.12.2024 року повідомила позивача, що рапорт розглянуто, проте він не відповідає вимогам чинного законодавства та нормативно-правових актів, а саме: відповідно до вимог Додатку 19 до наказу МОУ №170, рапорт повинен подаватися через безпосереднього командира (начальника) за підпорядкованістю. Недотримання цього порядку є порушенням, що унеможливлює його розгляд належним чином. Акт огляду сімейного стану військовослужбовця, затвердженого ІНФОРМАЦІЯ_1 не надано, відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 в наданні такого акту не звільняє від обов`язку його надати.

Також, на скаргу представника позивача листом від 29.01.2025 року №2231 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що враховуючи норми чинного законодавства та відсутність належним чином поданих документів, які підтверджують право на звільнення у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовій частині НОМЕР_1 відсутні правові підстави для звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби. Відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неможливості надати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, не звільняє від обов`язку надати його до рапорту на звільнення з вказаних військовослужбовцем підстав.

Вважаючи, що військова частина НОМЕР_1 при розгляді рапорту позивача допустила протиправні дії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Суд звертає увагу, що пункт 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ містить широкий перелік підстав звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини, серед яких передбачено і таку підставу як необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (абз. 13).

Суд враховує, що 18.05.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024 року, яким внесено зміни до Закону №2232-XII.

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (у редакції до внесення змін Законом №3633-IX) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

У свою чергу, підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (у редакції згідно Закону №3633-IX) встановлено, що перелік сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення з військової служби визначено частиною дванадцятою цієї статті.

Відтак, саме абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII врегульовано, що під час дії воєнного стану, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

На відміну від попередньої редакції, яка підставою для звільнення визначала саму лише наявність батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, нова редакція в цьому контексті дозволяє звільнення з військової служби лише при необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Тобто, аналіз положень підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII свідчить про те, що для звільнення з військової служби необхідною є наявність таких умов:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка);

- наявність у осіб, які потребують догляду, I чи II групи інвалідності;

- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом, позивачу відмовлено у звільненні з військової служби, оскільки, позивачем до рапорту не додано документи, які б підтверджували відсутність у матері військовослужбовця інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Аналізуючи наведені підстави відмови у звільненні з військової служби позивача, суд зазначає наступне.

Порядок звільнення з військової служби визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) ІНФОРМАЦІЯ_1, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту передбачено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з п. 117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. N 551-XIV, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді.

Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 № 438/16454, відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція).

Інструкція визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (п. 1.1 Інструкції).

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (п. 14.28 Інструкції).

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини, здійснюється військовослужбовцем, який не висловив бажання продовжувати військову службу, шляхом подання рапорту та документів, які підтверджують підстави для звільнення, а розгляд рапорту військовослужбовця про звільнення зі служби повинен відбуватися за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, уточнення даних про проходження особою військової служби, документальне підтвердження періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби.

При цьому, подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі.

Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Тож наслідком подання та розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту. Суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Суд зазначає, що у даній адміністративній справі не спірними ті обставини, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є родичами першого ступеня споріднення (син та мати).

Спірним питанням у даній справі є доведення (не доведення) позивачем відсутності в ОСОБА_2 - особи з інвалідністю ІІ групи інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Перелік осіб які відносяться до членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення зокрема визначений у пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 ПК України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

На підтвердження відсутності родичів першого та другого ступеня споріднення у ОСОБА_2 , позивач до рапорту додав: копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , а також, копію нотаріально посвідченої заяви матері від 14.10.2024 року про обрання для свого утримання ОСОБА_1 .

Однак, на переконання суду, вищевказані документи посвідчують певні юридичні факти, однак не підтверджують відсутність в особи з інвалідністю ІІ групи ( ОСОБА_2 ) інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Зокрема, позивачем до рапорту не додано документів на підтвердження наявності (або відсутності) в особи, яка потребує постійного стороннього догляду ОСОБА_2 рідних братів та сестер, онуків, які згідно з законодавством є членами сім`ї другого ступеня споріднення і також (за їх наявності) могли б здійснювати догляд за нею.

Відповідно до 1.3 розділу I Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 24.07.2008 № 1269/5 на запити фізичних осіб та державних органів, органів місцевого самоврядування (їх посадових осіб), а також шляхом безпосереднього доступу посадових осіб державних органів, нотаріусів до Реєстру у випадках, передбачених законом, з Реєстру видаються (отримуються) такі форми витягів:

а) витяг з Реєстру, що містить окремі відомості певного актового запису цивільного стану, зміни та іншу інформацію, унесену до нього, або відомості про відсутність такого запису;

б) повний витяг з Реєстру, що містить усі відомості певного актового запису цивільного стану, зміни та іншу інформацію, унесену до нього, або відомості про відсутність такого запису.

З огляду на вищевказане, відсутність або наявність інших осіб, які можуть бути членами сім`ї ОСОБА_2 першого та другого ступенів споріднення повинна бути підтверджена відповідними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Зокрема:

- відсутність батьків у ОСОБА_2 може бути підтверджено свідоцтвом про смерть;

- відсутність у ОСОБА_2 інших дітей може бути підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян);

- відсутність рідних братів/сестер у ОСОБА_2 , може бути підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян) зробленим на ім`я її матері;

- відсутність у ОСОБА_2 онуків може бути підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян) зробленого на кожну дитину ОСОБА_2 .

Крім того, 02.10.2024 набрали чинності Зміни до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція), внесені наказом Міністерства оборони України №495 від 23.07.2024.

Додатком 19 до Інструкції, в редакції із внесеними змінами, визначено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «;Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді (п. 26 Додатку).

Суд також вказує на те, що для звільнення з військової служби за вищевказаною підставою військовослужбовцю до рапорту в обов`язковому порядку необхідно надати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказаного акту позивачем до рапорту долучено не було.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача про те, що ОСОБА_2 як особа з інвалідністю ІІ групи, що потребує постійного стороннього догляду та матір військовослужбовця ОСОБА_1 , 29.11.2024 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою для проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця та складення відповідного акту. Проте ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідь на заяву повідомив, що складення акту обстеження сімейного стану військовослужбовця передбачено саме для строковиків, а можливість створення начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідної комісії для обстеження сімейного стану військовослужбовця не строкової служби, а також проведення такого обстеження, чинним законодавством не передбачено та може кваліфікуватись як перевищення службових повноважень. Тому ОСОБА_1 не може отримати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1, як це вимагає Додаток 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Водночас правомірність та обґрунтованість відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 на заяву ОСОБА_2 від 29.11.2024 не є предметом розгляду у даній справі.

Отже, дослідивши додані позивачем до рапорту про звільнення з військової служби документи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби не довів належними та допустимими доказами тієї обставини, що його мати ОСОБА_2 (як особа з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного догляду) не має інших, окрім позивача, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, або ж що такі інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Окрім того, до рапорту про звільнення не було додано акта обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на встановлені обставини справи та вищевикладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про правомірність відмови відповідача у звільненні позивача з військової служби.

У даних спірних відносинах військова частина НОМЕР_1 діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас суд зазначає, що позивач за наявності у нього інших документів, окрім тих, які були додані до рапорту про звільнення з військової служби, не позбавлений права звернення до військової частини з рапортом про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

А отже, з огляду на вищевикладене відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відносно посилань представника відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду та необхідність сплати судового збору, оскільки до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували статус ОСОБА_1 як військовослужбовця, а отже позовна заява має бути залишена без руху, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази щодо отримання позивачем письмової відповіді на рапорт про звільнення від 09.12.2024 року раніше, ніж 29.01.2025 року (дата письмової відповіді на скаргу представника позивача). Також, не є спірним, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , тому він звільнений від сплати судового збору. Враховуючи викладене, такі посилання відповідача є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Судове рішення складено та підписано 11 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко