Справа № 640/12953/22
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/12953/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії, з підстав протиправної відмови в наданні інформації на адвокатський запит,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду з Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/12953/22 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач), з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо неналежного розгляду адвокатського запиту Марфіна Віталія Вікторовича в інтересах Державного підприємства «Державне Київське конструкторське бюро «Луч» про надання інформації від 12.07.2022 № 12072022/1;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора надати адвокату Марфіну Віталію Вікторовичу, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5435/10, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.04.2022.

В обґрунтування позову зазначено, що в процесі здійснення адвокатської діяльності на виконання умов вищевказаного Договору виникла необхідність у отриманні інформації, яка перебуває у володінні Офісу Генерального прокурора, проте відповідач протиправно бездіє щодо надання запитуваної інформації на адвокатський запит за таких обставин.

18.05.2022 на адресу ДП «Держ ККБ «ЛУЧ» надійшов запит старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України Дячука Г.В. № 1/5/0/3938-22 від 12.05.2022, направлений у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.04.2022 внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В той же час відповідно до п. 4 розділу 1 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України 30.06.2020 № 298 власником і розпорядником Реєстру є держава в особі Офісу Генерального прокурора.

Володільцем ДП «ДержККБ «Луч» є провідним підприємством оборонно-промислового комплексу України, в складних умовах воєнного стану співробітники ДП забезпечують виконання Державного оборонного замовлення. ДП «ДержККБ «Луч» є сумлінним платником податків, а отже безпідставні звинувачення з боку БЕБ України у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України на тлі військової та інформаційної агресії російської федерації по відношенню до підприємства, створює значні загрози для його діяльності в умовах воєнного стану.

Зокрема, підприємство неодноразово піддавалось ворожим обстрілам та зазнало значних руйнувань, особливо після знищення крейсеру «Москва» ракетою «Нептун» виробництва ДП.

Офіс Генерального прокурора як державний орган і суб`єкт владних повноважень є розпорядником такої інформації. Володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, є Офіс Генерального прокурора.

Позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора з адвокатським запитом від 12.07.2022 № 12072022/1, у якому просив надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.04.2022.

Однак листом від 20.07.2022 № 08/1/1-3007-22 Офісом Генерального прокурора надано відповідь на вищевказаний адвокатський запит, у якій, посилаючись на статтю 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Офісом Генерального прокурора зазначено, що при виникненні необхідності в отриманні інформації чи документів у зв`язку з наданням правової допомоги сторонам чи учасникам кримінального провадження позивач має право звернутися у межах та спосіб, передбачених КПК України.

З аналогічним запитом позивач звертався і до Бюро економічної безпеки України (Адвокатський запит за вих. № 200522/1 від 20.05.2022). Відповідь була надана Бюро економічної безпеки України за вих. № 1/5/0/4736-22 від 26.05.2022 року аналогічного змісту, проте позивач вважає що протиправно бездіє саме відповідач, адже згідно Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України 30.06.2020 № 298 - власником і розпорядником Реєстру є держава в особі Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, Офіс Генерального прокурора не надав позивачу запитуваної ним інформації. При цьому з наданих відповідей не вбачається, що Офісом Генерального прокурора стосовно ДП «ДержККБ «Луч» провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 01.04.2022.

Відповідач позов не визнав до суду надав відзив на позов в якому заперечує проти позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що 12.07.2022 ОСОБА_1 звернувся з адвокатським запитом №12072022/1 у порядку ст. ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з проханням надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні від 01.04.2022 №0000002.

На вказаний адвокатський запит Офісом Генерального прокурора надано відповідь від 20.07.2022 № 08/1/1-3007-22, у якій зазначено, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення службовими особами ДП «Державне Київське конструкторське бюро «Луч» у кримінальному провадженні від 01.04.2022 № 0000002 не вносились, службові особи вказаного підприємства не є учасниками кримінального провадження. При цьому згідно з вимогами КПК України витяг з ЄРДР надається визначеному колу учасників кримінального провадження, а тому вимоги позивача є безпідставними.

Позивач подав відповідь на відзив в якій підтримав позовні вимоги.

Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2022 прийняти до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) звернувся до Офісу Генерального прокурора з адвокатським запитом від 12.07.2022 №12072022/1, у якому просив надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000002 від 01.04.2022.

Листом від 20.07.2022 № 08/1/1-3007-22 Офісом Генерального прокурора надано відповідь на вищевказаний адвокатський запит, у якій, посилаючись на статтю 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку особам, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Повідомлено, що на теперішній час заявник не є учасником вказаного кримінального провадження, а отже не наділені правами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема заявляти клопотання. Відповідно до ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визначають можливим. З огляду на викладене, правові підстави для надання інформації, вказаної у запиті відсутні.

Позивач звертався до Бюро економічної безпеки України з адвокатським запитом за вих. № 200522/1 від 20.05.2022 в якому просив надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.04.2022.

Листом від 26.05.2022 № 1/5/0/4736-22 Бюро економічної безпеки України повідомило позивача, що згідно з кримінально-процесуальним кодексом України він не є стороною вказаного кримінального провадження. Керуючись ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Враховуючи вищевикладене надати документи та інформацію, яка містяться в матеріалах кримінального провадження не вбачається за можливе.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно із ч. 1-5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Позивач зазначає, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», відмовивши надати запитувану інформацію на його запит.

Так, відповідно до ч.1-4 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Таким чином, публічна інформація, крім встановлених законом випадків, є відкритою, а доступ до неї може забезпечуватися шляхом надання розпорядником інформації, до яких належать і суб`єкти владних повноважень, у встановлені законом строки інформації за відповідними запитами, зокрема, фізичних осіб, а перелік підстав для відмови в задоволенні запиту на інформацію є вичерпним.

Тобто, визначальним для публічної інформації є те, що вона повинна бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. При цьому, зазначеним Законом не передбачено надання роз`яснень з будь-яких питань та надання правової оцінки певним фактам.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

При цьому положення Закону «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на доступ учасників кримінального провадження до отримання інформації або документів, створених у ході здійснення досудового розслідування.

Спірним питання у цій справі є право позивача, як представника свого клієнта отримати витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.04.2022.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював в своїх рішеннях позицію щодо юрисдикції спорів, пов`язаних з оскарженням рішень, дій та бездіяльності органів та посадових осіб під час розслідування кримінальних справ, вирішення заяв і повідомлень про злочин.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 п.п. 4.2 п. 4 рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 № б-рп/2001 кримінальне судочинство - це врегульований нормами: КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до управлінської сфери.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп, положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

Згідно із частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 2 цього Кодексу визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено у параграфі 1 глави 26 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 2 гл. 4 розд. І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 (далі - Положення), відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою згідно з додатком 6 до цього Положення. Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування.

У пунктах 4, 5 глави 4 розділу І Положення, зазначено, що реєстратори самостійно формують (отримують) витяг з Реєстру в межах унесеної інформації та посвідчують його своїм підписом. Надання витягу з Реєстру на всіх стадіях кримінального провадження, а також копії інформації, яка міститься у Реєстрі, у конкретному кримінальному провадженні до закінчення досудового розслідування здійснюється Реєстраторами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування та нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у ньому.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу IV Положення Відомості з Реєстру надаються в порядку та у випадках, встановлених КПК України, у вигляді витягу за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення.

Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цього розділу параметрами, які є актуальними на момент його формування.

Згідно з пунктом 3 глави 2 розділу І Положення внесення відомостей до Реєстру здійснюється на підставі матеріалів кримінального провадження.

Тому інформація, що міститься в ЄРДР є такою, яка має місце під час здійснення кримінального провадження, і може бути надана на запит лише в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст.3 КПК України учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

При цьому, відповідно до ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

З урахуванням зазначеного, запитувана позивачем інформація у конкретному кримінальному провадженні містить таємницю досудового розслідування, отримати яку можливо виключно в передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку, а не в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Тобто, КПК України є спеціальним законом, який регулює порядок надання вказаної інформації.

Відповідно до пункту 1-1 ч. 2 ст. 60 КПК України заявник має право: отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 1 ст. 60 КПК України встановлено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Отже, витяг з ЄРДР мають право отримувати заявник, тобто особа яка звернулась із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення або сторона у кримінальному провадженні.

Доказів, які свідчать, що клієнт позивача є стороною кримінального провадження не надано.

Суд звертає увагу, що позивач звертаючись до відповідача просив надати саме витяг з ЄРДР, а не інформацію щодо кримінального провадження № 0000002 від 01.04.2022.

Хоч відповідач є власником і розпорядником з ЄРДР, проте Витяг з нього надається в спеціальному порядку визначеному КПК України.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, у постанові від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17 у межах кримінального провадження, яке складається зі стадій досудового розслідування і судового провадження, під час здійснення процесуальних дій у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законодавством України про кримінальну відповідальність, здобуваються, фіксуються й оформляються відомості та документи про фактичний й юридичний склад діяння, яке посягає на об`єкти захисту права.

Проте, відомості про кримінальне правопорушення (про злочин), обставини його скоєння, про процесуальні дії у зв`язку із вчиненням такого діяння, про конкретний склад суб`єктів одного чи кількох кримінальних проваджень, про статус, права та обов`язки учасників таких відносин, про стадії та етапи кримінального провадження, про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, про порядок вчинення процесуальних дій, пов`язаних з наданням міжнародної правової допомоги на території України та оскарження рішення, дій чи без діяльності органів державної влади, їх посадових осіб у зв`язку з наданням такої допомоги та інші відомості, які охоплюються предметом кримінально-правового регулювання, за їх змістом, значенням, сферою виникнення та функціонування, за причинами їх виникнення, за правовим механізмом регулювання цих відносин, за способом, а також джерелами встановлення відомостей про вчинення забороненого нормами закону України про кримінальну відповідальність діяння, або виконання процесуальний дій у зв`язку із вчиненням діяння, не можуть ототожнюватися й охоплюватися загальним поняттям інформації в сенсі положень Закону України «Про інформацію».

Відомості і документи в кримінальному провадження - це конкретне індивідуально виражене знання чи річ про подію порушення об`єкта права, який перебуває під охороною кримінально-правової норми права. Ці відомості встановлюються спеціальними процесуальними засобами. За їх допомогою відбувається вирішення справи, під яким у кримінально-правовому значенні може розумітися встановлення наявності або відсутності події із зовнішніми і внутрішніми ознаками, які мають певне кримінально-правове значення, а також застосування до події відповідної правової норми через пізнання її шляхом тлумачення або аналогії.

Процесуальні ж дії провадяться в порядку, встановленому саме кримінальним процесуальним законом. Вони провадяться за наявності для цього відповідних підстав та передумов, передбачених законом. При цьому, вони не можуть провадитися за межами кримінального провадження. Сторона обвинувачення не повинна порушувати права особи, щодо якої здійснюється процесуальна дія. Особа, яка вважає, що під час досудового розслідування, яке провадиться на території України, або під час здійснення процесуальної дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України), має право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування до суду.

У той же час, адміністративне судочинство не можна позиціонувати як альтернативний спосіб захисту прав, щодо яких визначено інший порядок судового провадження, тоді, коли останній не дав очікуваного (бажаного) результату.

Таким чином, оскільки нормами КПК України чітко регламентований спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування відповідної кримінальної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, у даному конкретному випадку, задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладені обставини, у суду відсутні підстави для визнання протиправними дії Офісу Генерального прокурора незаконними, які полягають у ненаданні запитуваних документів та відповідно зобов`язувати відповідача надати позивачу відповідь на запит - Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.04.2022.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду у справі № 826/7244/18 від 08.04.2020 суд відхиляє, оскільки Велика Палата Верховного Суду діи?шла висновку, що ГПУ необґрунтовано відмовила позивачу в наданні запитуваноі? ним в адвокатських запитах інформаціі?, а саме щодо переліку кримінальних проваджень, за якими до ЄРДР внесені відомості про вчинення и?ого клієнтом кримінальних правопорушень, а також стосовно дат, номерів, обставин та кваліфікаціі? внесених відомостеи? до ЄРДР.

У цій же справі спірним є право на отримання документу, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення - витягу з ЄРДР, що не було спірним питанням у вищезазначеній справі, тобто не є релевантним.

Також суд зазначає, що позивач не позбавлений права здійснювати запит інформації про здійснення досудового розслідування щодо клієнта та/або його службових осіб; номер кримінального провадження та дату внесення відомостей до ЄРДР; прізвище, ім`я та по батькові прокурора (прокурорів), що здійснює (-ють) нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні, та засоби зв`язку із вказаною особою; прізвище, ім`я та по батькові слідчого (слідчих), який (які) проводить (проводять) досудове слідство у кримінальному проваджені, та у разі наявності повідомити про засоби зв`язку з вказаною (вказаними) особою (особами).

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі № 160/8090/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72,77, 90, 94, 139, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії, з підстав протиправної відмови в наданні інформації на адвокатський запит відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива