Справа № 640/28748/21
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

10 квітня 2025 р. Справа № 640/28748/21

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною та нечинною постанови,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною та нечинною постанови.

04 квітня 2025 року позивачем подано до суду заяву, у якій просить адміністративну справу передати за підсудністю до Київського міського окружного адміністративного суду. Подана заява обґрунтована приписами частини 1 статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про скасування реєстрації політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ. При цьому, як стверджує позивач, предметом оскарження у цій справі є нормативно-правовий акт Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. З огляду на викладене, на думку позивача, вказану адміністративну справу слід передати на розгляд Київського міського окружного адміністративного суду.

Розглянувши заяву позивача про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду, суд зважає на таке.

Особливості передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого визначені статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому правила територіальної юрисдикції (підсудності) врегульовані параграфом 3 глави 2 розділу І КАС України.

Статтею 27 КАС України встановлено правила виключної підсудності.

За правилами частини 1 статті 27 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про скасування реєстрації політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Відтак адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів, зокрема й центральних органів виконавчої влади та інших суб`єктів владних повноважень, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, вирішуються окружним адміністративним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Водночас ОСОБА_1 оскаржується постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19 червня 2017 року № 813, якою публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" видано ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах Волинської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз".

При цьому відповідно до пункту 18 частини 1 статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини 1 статті 4 КАС України).

Абзацом 1 пункту 4 рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009 визначено, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 9901/520/19 виснувала, що нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість, індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на викладене нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує своєї дії фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин.

Відтак оскаржувана у цій справі постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, не є нормативно-правовим актом у розумінні пункту 18 частини 1 статті 4 КАС України, оскільки не встановлює, не змінює, не припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин та не розрахована на довгострокове та неодноразове застосування, а стосується видачі публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Волинської області.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для передачі цієї справи на розгляд іншого адміністративного суду, а тому подана повивачем заява задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 4, 27, 29, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович