Справа № 260/3588/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/3588/24 пров. № А/857/22859/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 260/3588/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя у І інстанції Скраль Т.В.,

час ухвалення рішення 12 серпня 2024 року,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 12 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2024 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Сідака Павла Петровича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), у якій просив:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) щодо не нарахування та невиплати, ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової соціальної відпустки, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 р. №702, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18.03.2024 року;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) нарахувати та виплатити, ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2013-2023 роки, що передбачена частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 р. №702, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18.03.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з витягом з послужного списку ОСОБА_1 посади, на яких ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 26 квітня 2013 року по 16 лютого 2023 року у НОМЕР_3 прикордонному загоні входять до Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702, але відповідач відмовився здійснити виплату належної ОСОБА_1 при звільненні компенсації щорічної додаткової відпустки, що передбачена частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі №260/3588/24 позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової соціальної відпустки, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 р. №702, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18 березня 2024 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2013-2023 роки, що передбачена частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 р. №702, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18 березня 2024 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі №260/3588/24 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що протягом проходження військової служби позивач в різних частинах перебував на посадах, які не відносяться до посад визначених у Додатку 4 Переліку, затвердженого Постановою №702, та проходження позивачем служби на посадах у відділі прикордонної служби жодним чином не пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст.304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 березня 2024 року № 211-ОС «Про особовий склад» старшого лейтенанта ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 12 березня 2024 року № 190-ОС за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 18 березня 2024 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, (а.с. 9).

25 березня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону із адвокатським запитом № 159, в якому просить надати наступну інформацію: 1) в якому році ОСОБА_1 надавалася щорічна додаткова відпустка, передбачена Переліком № 702? 2) чи була виплачена ОСОБА_1 при звільненні компенсація за всі не використані дні щорічної додаткової відпустки? 3) у разі виплати такої компенсації, просить зазначити у зв`язку із чим остання не виплачена, (а.с. 10).

09 квітня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 листом № 09/4224-24 «Про надання відповіді» повідомив адвокату Сідаку П.П. на адвокатський запит від 25 березня 2024 року № 159, що наказом по прикордонному загону від 10.12.2023 №808-ОС «Про особовий склад» старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено старшим офіцером оперативного відділу штабу. Разом з тим, вищезазначена посада ОСОБА_1 не включена до Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» (далі - Перелік №702). Враховуючи вищевикладене, правові підстави щодо надання ОСОБА_1 додаткової відпустки, передбачено Постановою №702, за час проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні, (а.с. 11).

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи військовослужбовцем, займаючи в 2013-2023 роках посади, передбачені Додатком 4 до Постанови №702, мав право на щорічну додаткову відпустку на підставі частини четвертої статті 10-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак не використав таку, а тому відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702, з 2015 по 2023 роки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтями 1, 9 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Згідно з абзацом 3 пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Постановою №702 затверджено Перелік військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служб, Державної спеціальної служби транспорту (далі Перелік військових посад) - згідно з додатками 2-5. Вказаною постановою Уряду також затверджено Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я №702.

Згідно з Додатком 4 до таких посад належать, зокрема Інспектор прикордонної служби, Заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби, Начальник відділення інспекторів прикордонної служби, Начальник відділення дільничних інспекторів прикордонної служби і за перебування на таких встановлено максимальну тривалість щорічної додаткової відпустки 7 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи у спірний період з 26.04.2013 по 16.02.2023 позивач займав наступні посади у ІНФОРМАЦІЯ_3 :

26.04.2013-20.07.2016 - Інспектор прикордонної служби І категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІІІ категорії (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

20.07.2016-21.06.2018 - Інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальник 2 групи інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » III категорії (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_5 (організаційно-штатні заходи)

21.06.2018-23.04.2019 - Інспектор прикордонної служби 3 категорії - водій групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 (організаційно-штатні заходи)

23.04.2019-14.06.2019 - Заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (тип В) з персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5

14.06.2019-27.04.2020 - Заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (тип В) з персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5

27.04.2020-29.05.2020 - Начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 ,

29.05.2020-02.06.2020 - У розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

02.06.2020-12.10.2020 - Начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 (організаційно-штатні заходи),

12.10.2020-19.03.2021 - Начальник відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

19.03.2021-23.07.2021 - Помічник начальника відділу-начальник відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

23.07.2021-16.02.2023 - Помічник начальника відділу-начальник відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 (організаційно-штатні заходи),

16.02.2023-04.10.2023 - Помічник начальника відділу-начальник відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позивач у спірний період займав посади, які не відносяться до посад визначених у Додатку 4 Переліку, затвердженому Постановою №702.

За змістом пункту 1 Порядку №702 щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.

Відповідно до пункту 11 вказаного Порядку в інших випадках щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

Відповідно до пунктів 8, 14, 17-19 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

З вищенаведених норм законодавства слідує, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702.

Припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.05.2019 у зразковій справі №620/4218/18 (щодо прав учасників бойових дій на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки), яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року залишено без змін та зазначено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпустки. Однак Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби. Водночас у разі невикористання додаткової відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу XXXI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197; далі - Наказ №260, Порядок №260 відповідно) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702.

У пункті 293 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року №1115/2009, також вказано, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення.

Оскільки з військової служби позивач звільнений наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, саме відповідач повинен розраховувати позивача за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпечення, в тому числі спірної компенсації.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону 2011-XII та Постановою №702, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 260/3588/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк