Справа № 460/12952/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/12952/24 пров. № А/857/852/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року (головуючий суддя Комшелюк Т.О., м. Рівне) у справі №460/12952/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКТОРІЯ ЛТД" до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

28.10.2024 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Рівненської митниці, в якому просив: визнати протиправними і скасувати рішення Рівненської митниці від 09 серпня 2024 року №UA204040/2024/000079/1 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 серпня 2024 року № UA204040/2024/000059.

Позов обґрунтовує тим, що 08.08.2024 декларантом - ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛТД» до Рівненської митниці була подана митна декларація № 24UA16U7 на товар: «Машини для збирання коренеплодів: самохідний 3-х вісний, колісний бункерний комбайн для збирання цукрових буряків Ropa e-Tiger, тип V8-3, заводський номер - 607528; бувший у використанні; рік виготовлення - 2007; тип двигуна дизельний; номер двигуна - 942.991-00-542893; мотогодин - 9500. Технічний стан: без ремонту, несправні електроніка, гідравліка та трансмісія», придбаний за ціною контракту за 25000 Євро. Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом позивача були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: зовнішньо економічний контракт; інвойси, як документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; документи про оплату товару та транспортних послуг тощо. У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, посадовою особою митниці було пред`явлено вимогу про надання додаткових документів. Листом від 09.08.2024 року декларант висловив прохання прийняти рішення без врахування вимог ч. 3 ст. 53 МКУ. Вказує, що 09.08.2024 відповідачем прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № UA204000/2024/000079/1 та картку відмови у митному оформленні товарів № UA204040/2024/000059. Позивач не погоджується з рішенням про коригування митної вартості товарів та похідним документом карткою відмови, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогами чинного законодавства.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці від 09 серпня 2024 року №UA204040/2024/000079/1 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 серпня 2024 року № UA204040/2024/000059.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності, а на вимогу надати додаткові документи декларантом такі не були надані. Також, покликається на наявність у митниці цінової інформації згідно переліку митних декларацій із рівнем вартості вищим, аніж було заявлено до митного оформлення. Із врахуванням цих обставин посадовою особою митниці було оформлено картку відмови у митному оформленні та скориговано митну вартість із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ до рівнів, наявних у ціновій базі даних. Вважає відмову у митному оформленні та коригування митної вартості законними, обґрунтованими та такими, що не порушують законних прав, свобод та інтересів позивача. Апелянт стверджує, що посадові особи Рівненської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛТД» у якості Покупця та фірмою Ukrainian Resources s.r.o. (Словацька Республіка) у якості Продавця 10 липня 2024 року укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів № 2.

Згідно п. 1.1. Контракту Продавець зобов`язався поставити Покупцю самохідний комбайн, у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар згідно проформи-інвойсу, які є невід`ємною частиною цього контракту.

За п. 2.1. Контракту, ціна товару, що продається за цим контрактом, встановлюється в євро і приймається на умовах зазначених у проформі-інвойсу які є невід`ємною частиною цього контракту.

Пунктом 2.2. Контракту визначено, що загальна вартість товару, що продається за цим контрактом, становить 25000.00 євро.

Розділ 3 Контракту зазначає, що країна відправки товару є Франція (п. 3.1.).

Продавець проводить поставку товару до 31 серпня 2024 року (п. 3.2.).

Продавець поставляє Покупцеві товар на умовах FCA місто Lorient, згідно з правилами Інкотермс 2020 (п. 3.3.).

Розділ 5 Контракту вказує, що Покупець здійснює оплату товару перерахуванням коштів на рахунок Продавця за передоплатою (п. 5.1.).

Валютою платежу є ЄВРО (п. 5.2.).

Платежі за реалізований товар здійснюються відповідно до проформи-інвойсу, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п. 5.3.).

Форма оплати - банківський переказ на рахунок Продавця, вказаний у п. 14 цього контракту (п. 5.4.).

За п. 6.1. Контракту кількість товару, що поставляється, становить 1 (одна) одиниця.

На виконання умов Контракту та з метою митного оформлення товарів словацьким контрагентом був переданий позивачу відповідний інвойс № 30240009 від 10 липня 2024 року, якою між сторонами була узгоджена поставка товару за цим контрактом на загальну суму 25000.00 Євро.

В цьому ж інвойсі міститься інформація про те, що покупець має сплатити таку суму у строк до 31 серпня 2024 року.

В свою чергу, позивач, відповідно до умов оплати за Контрактом, повністю оплатив грошову суму за такою поставкою, що зазначена у вищевказаному інвойсі, а саме 22 липня 2024 року у розмірі 25000.00 Євро, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті (SWIFT) № TF102529B0240722.

При цьому, сума даного платежу 25000.00 Євро визначена як в інвойсі, так і в Контракті.

Товар покупцю було поставлено постачальником на умовах FCA - місто Lorient (Лор`ян) Франція, що відповідає умовам п. 3.3. Контракту.

З метою митного оформлення товару та для підтвердження його митної вартості, декларантом були подані до митниці: декларацію митної вартості від 08.08.2024 року, зовнішньоекономічний контракт, рахунок-проформа (Інвойс), платіжна інструкція в іноземній валюті (SWIFT), автотранспортна накладна № 000101/799 від 31.07.2024 року, Декларація про походження товару, Договір про перевезення, Договір про надання послуг митного брокера, Довідка про транспортні витрати, Митна декларація країни відправлення та інші товаросупровідні документи, повний перелік яких зазначено у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 серпня 2024 року № UA204040/2024/000059.

У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 08.08.2024 року посадовою особою митниці було пред`явлено вимогу про надання додаткових документів: 1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; 3) документи, які підтверджують факт оплати товару, та який можна поширити на дану партію товару; 4) проформу-інвойс, яка є невід`ємною частиною Контракту купівлі-продажу від 10.07.2024 № 2; 5) транспортні (перевізні) документи, що стосуються перевезення з міста Lorient (FR) до міста Seglien (FR) та документи, що підтверджують вартість такого перевезення; 6) заявка до Договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 18.05.2021 № 180521-1; 7) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Листом № від 09.08.2024 року декларант висловив прохання прийняти рішення без врахування вимог ч. 3 ст. 53 МКУ.

09.08.2024 року прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2024/000079/1 та винесено Картку відмови у митному оформленні товарів № UA204040/2024/000059.

Підставою для прийняття Рішення, відповідно до його змісту, стали (за пунктами оскаржуваного Рішення): «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не надано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця мас право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.; 2) подані до митного оформлення документи містять неточності: п. 1.1. Контракту купівлі-продажу від 10.07.2024 № 2 передбачено, що продавець зобов`язується поставити покупцю самохідний комбайн, а покупець прийняти та оплатити товар згідно проформи-інвойсу, яка є невід`ємною частиною цього контракту; згідно з п.5.3. Контракту купівлі-продажу від 10.07.2024 № 2 платежі за реалізований товар здійснюються відповідно до проформи-інвойсу, яка є невід`ємною частиною цього контракту.

Однак, до митного оформлення така проформа-інвойс надана не була.

Відповідно до п. 4.2. Контракту купівлі-продажу від 10.07.2024 № 2 товар мас бути укомплектований штатним набором ручного ремонтного інструменту, ручним домкратом та запасним колесом, проте інформація про укомплектування товару в гр. 31 МД та будь-які документи на них відсутні.

Для підтвердження оплати за оцінюваний товар надано банківський документ (SWIFT) від 22.07.2023 № TF722, однак: у графі «Призначення платежу» банківського платіжного документу зазначено реквізити Контракту від 10.07.2024 № 2, проте відсутні реквізити проформи-інвойсу, відповідно до якої повинен був бути здійснений платіж згідно з п. 5.3. Контракту купівлі-продажу від 10.07.2024 № 2.

В п. 3.3. Контракту купівлі-продажу від 10.07.2024 № 2 та інвойсі від 10.07.2024 № 30240009 зазначено, що продавець поставляє покупцеві товар на умовах FCA Lorient, згідно з правилами Інкотермс 2020. Географічне місце умов доставки в гр. 20 МД зазначено з орфографічною помилкою, а також не кореспондується з містом завантаження товару в автотранспортній накладній від 31.07.2024 № 000101/799 (Seglien, France) та початком маршруту відповідно до рахунку на оплату ТОВ «ПРОФАГРОТРАНС» від 08.08.2024 № 239 та довідки про транспортні витрати від 05.08.2024 № 14.

Пункт 1.3. Договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 18.05.2021 № 180521-1 визначено, що перевезення вантажу здійснюється перевізником на підставі Заявки на перевезення вантажу, що підписується між сторонами даного договору, проте така Заявка до митного оформлення не надана.

Для підтвердження митної вартості товару надано документ від 08.07.2024 № A-2300-4, в якому зазначена ціна, запропонована під час аукціонних торгів та зафіксована ударом молотка - 26000,00 Євро, разом з тим дана вартість не кореспондується з сумою даного документа, та сумою скрину екрану про деталі трансакції, який не можна пов`язати з документом від 08.07.2024 № A-2300-4 та, який не являється офіційним банківським платіжним документом, що підтверджує оплату товару.

Митна декларація країни відправлення від 05.08.2024 № 945404 не містить жодних відміток митниці відправлення та встановлено її відсутність в базі даних митних Декларацій (www.ec.europa.eu). Також, у вказаній митній декларації країни відправлення відсутні реквізити контракту, згідно якого здійснюється зовнішньоекономічна операція.

Надана Дефектовка від 08.08.2024 № e-T V8-3 607528 не може бути взята до уваги через відсутність висновку експерта про стан техніки, необхідний ремонт та вартість такого ремонту.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59 - 61 Митного кодексу України), достовірно та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості товару (подібного за маркою, моделлю, календарним роком виготовлення та призначенням), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 26.05.2023 Nє23UA66U0 - 61 100,00Ђвро/од.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 61100євро/од, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2735300,36грн (61100EUR * 44,7676 UAH/EUR).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Згідно з вимогами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi. Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Колегія суддів зазначає, що п. 5.3 Контракту передбачено, що платежі за реалізований товар здійснюються відповідно до проформи-інвойсу, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Слід зазначити, що проформа-інвойс це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та у подальшому може змінюватись. Проформа-інвойс зазвичай складається у випадках, коли товар поставляється безоплатно (гуманітарна допомога, для участі у виставках, акціях, аукціонах тощо). При цьому, якщо шукати аналогію інвойсу в українському документообігу, то цей документ за своїми властивостями найбільше схожий на «рахунок-фактуру». Наразі затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено.

У п. 3 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Отже, на думку колегії суддів, в цьому випадку законодавець вживає поняття інвойсу та рахунку-проформи як тотожні.

Водночас, визначення поняття рахунок-фактура (інвойс) міститься в Постанові КМУ «Про затвердження Порядку суднового постачання в морських і річкових портах України, відкритих для заходу суден закордонного плавання», де зазначено, що це вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Крім того, інвойс (рахунок-фактура) може бути використаний як супровідний документ.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 30240009 від 10.07.2024 року і є тим самим комерційним рахунком щодо такої поставки товару, виставлений продавцем у відповідності до п. 1.1. та п. 5.3. Контракту, що підтверджував обов`язок позивача здійснити оплату товару, яка ним була виконана 22.07.2024 року, та підтвердження чого було надано до митного органу відповідний платіжний документ (SWIFT) № TF102529B0240722 під час проходження процедури розмитнення товару. Як висновок, вказані документи не мають жодних розбіжностей в числових значеннях митної вартості товару, а чітко встановлюють вартість товару у розмірі 25000.00 Євро, що і було сплачено позивачем та підтвердження чого було надано до митного органу.

Щодо відсутності штатного набору ручного ремонтного інструменту, ручного домкрату та запасного колеса, то їх відсутність є предметом господарських взаємовідносин між позивачем та постачальником та не впливає на митну вартість поставленого товару.

Стосовно банківського документа (SWIFT) від 22.07.2024 № TF102529B0240722, що у графі «Призначення платежу» відсутні реквізити проформи-інвойсу, відповідно до якої повинен був бути здійснений платіж, згідно з п. 5.3. Контракту купівлі-продажу від 10.07.2024 № 2, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛТД» перерахувало контрагентові Ukrainian Resources s.r.o. (Словацька Республіка) грошові кошти у розмірі 25000.00 Євро.

У графі «Призначення платежу» зазначено: «prepaument under contract №2 for 10.07.2024. for combine harvester ROPA», що означає: «попередня оплата за договором № 2 від 10.07.2024р. за комбайн ROPA».

Отже, в такому платіжному документі є чітке посилання на зовнішньоекономічний договір по такій поставці товару.

У п. 2.2. Контракту зазначено, що загальна вартість товару, що продається за цим контрактом, становить 25000.00 Євро, а п. 6.1. Контракту говорить про те, що кількість товару, що поставляється, становить 1 (одна) одиниця.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що за вказаним банківським документом позивач одним платежем в повному обсязі оплатив суму контракту, пославшись у призначені платежу на цей контракт і така сума повністю співпадає з ціною, що зазначена в контракті.

За таких умов, відсутність зазначення у призначенні платежу реквізитів проформи інвойсу у такому банківському документі жодним чином не впливає на встановлення митним органом всіх числових значень даної поставки товару.

Більше того, під час митного оформлення товару відповідачу був наданий Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 30240009 від 10.07.2024 року, зі змісту якого також вбачається, що вартість товару складає 25000.00 Євро і товаром є саме Комбайн для збирання цукрових буряків Ropa e-Tiger у кількості 1шт.

Всі ці документи є документами, що у відповідності до п. 2 ст. 53 МК України, підтверджують митну вартість товару, такі документи не мають жодних розбіжностей в числових значеннях митної вартості товару, а чітко встановлюють вартість товару у розмірі, який був сплачений позивачем та підтвердження чого було надано до митного органу.

Отже, відсутність зазначення у призначенні платежу реквізитів проформи інвойсу у банківському документі не може слугувати для митного органу підставою для винесення оскаржуваного рішення.

Крім того, відповідно до п. 3.3. Контракту, Продавець поставляє Покупцеві товар на умовах FCA місто Lorient.

Відповідно до митної декларації країни відправлення від 05.08.2024 № 24L404, містом завантаження товару є місто Lorient.

Згідно Заявки на перевезення вантажу № 6 до Договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 180521-1 від 18.05.2021, адресою завантаження є також Lorient, Франція.

Згідно матеріалів справи дійсно вбачається наявність розбіжності, а саме: в гр. 20 МД не кореспондується з містом завантаження товару в автотранспортній накладній від 31.07.2024 № 000101/799 (Seglien, France) та початком маршруту відповідно до рахунку на оплату ТОВ «ПРОФАГРОТРАНС» від 08.08.2024 № 239 та довідки про транспортні витрати від 05.08.2024 № 14.

Проте, згідно змісту листа ТОВ «ПРОФАГРОТРАНС» № 146 від 26.08.2024, наданого митному органу слідує, що під час оформлення CMR № 000101/799 до проформи-інвойсу № 30240009 від 10.07.2024, та довідки про транспортні витрати, працівниками ТОВ «ПРОФАГРОТРАНС» було допущено помилку: невірно вказано місто завантаження місто SEGLIEN, правильним вважати місто завантаження LORIENT.

Отже, у даному випадку, була наявна технічна помилка безпосередньо перевізника, який складав документи, а не позивача.

Щодо неподання митному органу Заявки на перевезення, апеляційний зазначає, що митному органу для підтвердження витрат на перевезення вантажу було надано ряд документів, а саме: Договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 18.05.2021 № 180521-1, CMR № 000101/799, рахунок на оплату № 239 від 8 серпня 2024 року та довідку про транспортні виграти від 05.08.2024 № 14.

Обсяг зазначених документів давав можливість відповідачу чітко встановити той факт, що вартість перевезення товару до митної території України складає саме 301725,00 гривень.

Більше того, митним органом не запитувався такий документ до винесення оскаржуваного рішення, а тому до його винесення позивач не міг ніяким чином знати, що такий документ необхідно надати відповідачу, оскільки такий документ не може встановлювати митну вартість товару, так як там міститься загальна вартість перевезення, тобто включаючи і вартість перевезення по території України, що не входить до складу митної вартості товару.

В свою чергу, документом що встановлює числові значення витрат позивача на перевезення товару до митної території України є саме рахунок на оплату № 239 від 08 серпня 2024 року та довідка про транспортні витрати від 05.08.2024 № 14, які були надані відповідачу під час митного оформлення товару.

Щодо того, що митна декларація країни відправлення не містить жодних відміток митниці, її відсутність у базі даних митних декларацій та відсутність реквізитів Контракту, то з даного питання колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 813/1350/14, за змістом якої, експортна митна декларація (документ форми Т1 є експортною митною декларацією), складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера, а Покупець товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації. Таким чином, претензію митного органу до імпортера у даній частині суд вважає необґрунтованою та безпідставною.

Також, оскаржуване рішення містить твердження посадової особи митниці про те, що митний орган володіє інформацією стосовно митної вартості аналогічних товарів із цінової інформації САІС Держмитслужби, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, а саме: МД від 26.05.2023 № 23UA66U0 61100Євро/од.

Разом з тим, вказані відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Крім того на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, відповідач у своїх рішеннях не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного рішення. Посадовою особою митниці не виконано обов`язку із перевірки формування митної вартості імпортованого товару, не виявлено ознак підробки документів або відсутності у них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Митний орган покликався лише на наявність розбіжностей, які були спростовані наданими декларантом документами та матеріалами справи. У своїй сукупності, за досліджених обставин, апеляційний суд ставиться критично до об`єктивності та правомірності коригування ціни митним органом за спірною поставкою.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленню виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі №460/12952/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний