Справа № 733/461/25
Суддя: Циганко М. О.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/24/25
Єдиний унікальний № 733/461/25
РІШЕННЯ
07 квітня 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Циганко М.О., за участю секретаря судового засідання Сорока Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови ГБВ № 945279 по справі про адміністративне правопорушення,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови ГБВ № 945279 по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою дільничного офіцера поліції ВП №2 Прилуцького районного відділення поліції, майора Кобця Олександра Михайловича серія ГБВ №945279 від 13.02.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. . З даною постановою позивачка не згодна, так як 04.02.2025 року ОСОБА_1 зателефонувала на гарячу лінію «102» з метою повідомлення про порушення трудової дисципліни, приниження честі, гідності та ділової репутації, її морального приниження, мобінгу. Такі дії ОСОБА_1 вбачала в діях колеги ОСОБА_2 .. По приїзду, працівники поліції відібрали пояснення від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однобоко враховані відібрані пояснення, не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а лише враховані свідчення інших осіб. Також слід врахувати, що працівником поліції не визначено наявність прямого умислу в діях ОСОБА_1 .. З винесеним рішенням працівника поліції не погоджується, оскільки працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що вказують на здійснення нею правопорушення. Викладені обставини справи в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, притягнення її до адміністративної відповідальності вважає безпідставним та необґрунтованим, а дії відповідача такими, що суперечать чинному законодавству України, дана постанова є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства, у зв`язку з чим звернулась до суду.
04.04.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві представник відповідача, окрім посилання на норми КУпАП, КАС України, Закону України «Про Національну поліцію», зазначив, що працівниками поліції ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області перед винесенням оскаржуваної постанови було проведено ретельну перевірку щодо інформації, повідомленої ОСОБА_1 04 лютого 2025 року через службу «102». Так, 04 лютого 2025 року об 11-07 год. до ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_1 , яка працює секретарем судових засідань в Ічнянському районному суді Чернігівської області, про те, що цього дня близько 09-00 год до її кабінету увірвалась секретар судових засідань ОСОБА_2 та вчинила сварку, ображала останню. Також цього ж дня об 11-53 год ОСОБА_1 було написано заяву про вчинення правопорушення, в якій остання просить провести перевірку по факту конфлікту який вчинила ОСОБА_2 на її робочому місці 04 лютого 2025 року близько 09-00 год. В зв`язку з цим працівниками поліції по вказаному вище факту були відібрані письмові пояснення працівників суду,а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. Таким чином, при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення працівниками ВП № 2 (м, Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області було здійснено виїзд на місце події, була проведена належна оцінка наявних доказів та повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, було з`ясовано наявність умислу ОСОБА_1 на повідомлення поліції неправдивих відомостей, тобто було встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Зважаючи на вищевикладене просив відмовити в задоволенні позову.
Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно наданого відзиву, розгляд справи просить проводити у їх відсутність.
Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою дільничного офіцера поліції ВП №2 Прилуцького районного відділення поліції, майора Кобця Олександра Михайловича серія ГБВ №945279 від 13.02.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. . В постанові зазначено, що 04.02.2025 року о 11 год. 06 хв. звернулася на лінію «102» та повідомила про хуліганські дії з боку ОСОБА_8 , але насправді факту хуліганства не було, чим здійснила завідомо неправдиві виклик працівників поліції.
Вищевказану постанову позивачка вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.
Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
У відповідності до ст. 222 КУпАП України, розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.
В адміністративному позові позивачка категорично заперечила свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.
У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а саме щодо завідомого неправдивого виклику поліції, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення. Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ЗУ « Про національну поліцію» Статті 1 Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Статті 12 Поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачка ОСОБА_1 як громадянин України , звернулася з гарантованими їй правами ЗУ « Про національну поліцію» , до Національної поліції України, з метою забезпечення охорони її прав, вважаючи їх порушеними, про що Поліцією і було проведено відповідний розгляд такого звернення позивача, та зафіксовано у відповідних процесуальних документах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення щодо завідомого неправдивого виклику поліції, а тому постанова серії ГБВ№945279 від 13 лютого 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови ГБВ № 945279 по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ГБВ№945279 по справі про адміністративне правопорушення ВП №2 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 13 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Головного управління національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 605 грн 60 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО