Справа № 638/6582/25
Суддя: Агапов Р. О.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/6582/25
Провадження № 2-а/638/287/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Агапова Р.О.

за участю секретаря Суслової К.В.,

представника позивача Доменюка Д.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Мірзоєва Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

встановив:

Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В обґрунтування позову зазначав, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово порушував міграційне законодавство України, а саме вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в частині знаходження на території України без документів, які надають право для законного перебування.

10.04.2025 працівниками Холодногірського відділу у м.Харків Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вкотре допустив порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк.

В ході опитування Відповідача, Позивачем було встановлено, що останній в 2017 році прибув в Україну і більше з її території не виїжджав. Дозволу на імміграцію в Україну' не оформлював. За отриманням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Інших заходів для легалізації факту перебування в країні не вживав і таким чином, на теперішній час, в порушення вимог законодавства України, перебуває на території нелегально та злісно ухиляється від виїзду.

Вишевикладене свідчить про те, що Відповідач порушив вимоги ст. 4 Закону. За порушення правил перебування іноземців на території України Холодногірським у м.Харків ГУДМС у Харківській області у відношенні Відповідача 10.04.2025 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 2 3 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Того ж дня Управлінням міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУДМС у Харківській області було винесено рішення про примусове видворення Відповідача з території України. Від послуг перекладача Відповідач відмовився, тому зміст рішення було йому роз`яснено зрозумілою мовою. Також йому було повідомлено про наслідки невиконання вищезазначеного рішення та порядок і строки його оскарження.

На момент складання адміністративного протоколу Відповідач не мав при собі жодного документа, який ідентифікував би його особу, пояснивши, що паспортний документ він загубив.

При цьому позивач зазначає, що 24.09.2024 відповідач вже був притягнутий до адміністративної відповідальності працівниками Слобідського відділу у м.Харків ГУДМС у Харківській області за ч. 2 ст. 203 КУпАП (штраф у розмірі 3400 гривень не сплачений).

Систематичне порушення міграційного законодавства України та ухиляння Відповідача від виконання норм Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» унеможливлює здійснення процедури його примусового видворення з території України до країни походження або третьої країни.

В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач за допомогою перекладача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

10.04.2025 посадовою особою Холодногірського відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області у відношенні громадянина ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу Холодногірським відділом у м. Харкові було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , який з 2019 року по теперішній час проживає в Україні буз документів на право проживання в Україні.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 10.04.2025 накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 5 100,00гн.

Рішенням заступника начальника Холодногірського відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства вирішено примусово видворити з України ОСОБА_1 .

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Положенням частини восьмої статті 26 Закону (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2952-IX від 24.02.2023) визначено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Згідно з пунктом 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якою встановлено заборону щодо примусового повернення, видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач досяг 18-річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави, за яких примусове видворення або повернення не застосовується відповідно до частини 8 статті 26, частини 8 статті 30 та статті 31 Закону.

На теперішній час відповідач перебуває на території України незаконно, постійного місця проживання, законного джерела існування та власності в Україні не має, дозвіл на імміграцію в Україну не оформляв, будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вчиняв.

Позивач в своєму позові посилається на частину 1 статті 289 КАС України як на підставу звернення до суду з вимогами про затримання відповідача з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування таких вимог зазначає, що відповідач є нелегальним мігрантом, документи які б підтверджували його законне перебування на території України відсутні; відповідач не має законного джерела існування на території України, що є прямим порушенням частини 1 статті 21 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Зі слів Відповідача - оригіналу паспортного документа у нього немає. Крім того, відповідач не вчинив жодних дій щодо виконання рішення про його примусове видворення. Позивач зазначає, що вказане свідчить про навмисне ухиляння відповідач від виконання прийнятих стосовно нього рішень.

Надаючи оцінку зібраним доказам, отриманим від сторін поясненням, приймаючи рішення у даній справі, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 розділу I Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положенням частину 1 статті 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

З огляду на матеріали справи, а також на наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Враховуючи ухилення відповідачем від виїзду з України, а також те, що ним не виконано рішення щодо його примусового видворення, відсутність у відповідача документу, що дає право на виїзд з України, та докази можливості отримання відповідачем такого документу самостійно, суд вважає доведеними підстави для його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту перебування іноземців або осіб без громадянства, строком на 6 (шість) місяців.

Вказана позиція узгоджується і з висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 13.02.2019 у справі № 359/5975/17, де вказано наступне: оскільки іноземець порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не має документів, які посвідчують особу, та не надав суду доказів про своє законне перебування на території України, то є законні підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У справі № 522/14416/18 Верховний Суд прийняв 18 березня 2021 року рішення, у якому звернув увагу на те, що відповідач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивачем не надано.

Верховний Суд вказав, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

Відповідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст.26,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2,5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - задовольнити.

Затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Сторони:

позивач: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, код згідно з , юридична адреса: м.Харків, вул.Римарська, 24;

відповідач: громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя Р.О. Агапов