Справа № 360/120/25
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/120/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.02.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУПФУ в Луганській області і) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганський області №68 від 24.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганський області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку №2 період роботи з 01.06.2005 по 04.10.2007 на посаді медсестри палатної відділення №23, з 04.10.2009 по 31.12.2009 на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) віділення №9 на КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, з дня звернення з заявою, а саме з 17.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.10.2024 позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва з заявою №9151 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №68 від 24.10.2024 у призначенні пенсії позивачу відмовлено з підстав недосягнення віку 55 років та відсутності необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи: з 01.06.2005 по 04.10.2007 на посаді медсестри палатної відділення №23, з 04.10.2009 по 31.12.2009 на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) відділення №9 на КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Позивач вважає рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, тому звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 17 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від ГУПФУ в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

За записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.10.1992 в період з 01.06.2005 ОСОБА_1 прийнята на посаду медсестри палатної з випробним терміном на 1 місяць, з 01.07.2005 вважається постійно працюючою. В період з 14.11.2013 переведена на посаду сестри медичної (палатної) у відділенні № 9 та згідно наказу від 03.04.2014 №226/к звільнена за власним бажанням.

Згідно уточнюючої довідки №061/29/06-01/635, за період з 01.06.2005 по 04.10.2007 заявниця працювала на посаді медсестри палатної відділення № 23 та з 04.10.2007 по 31.12.2009 на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) відділення № 9 та виконувала роботи в шкідливих умовах праці по безпосередньому обслуговуванню психічнохворих, інших робіт не виконувала, що передбачено Списком № 2, зазначивши підставу: постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 розділ ХХІV підрозділ 2260000в; постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 розділ ХХІV підрозділ 24в; постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 розділ ХХІV підрозділ.

Відповідно до розділу ХХІV Охорона здоров`я та соціальна допомога Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Постанова №36), передбачено наступні посади, зокрема, у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини: молодші медичні сестри; молодші медичні сестри з догляду за хворими; сестри-господині; молодші спеціалісти з медичною освітою.

В уточнюючій довідці зазначено, що заявниця працювала на пільговій роботі за Списком №2 на посаді медсестри палатної відділення № 23 та сестри медичної стаціонару (палатної) відділення № 9 відповідно до розділу ХХІV підрозділу 24в, але не зазначено, до якої категорії пойменованих в підрозділі 24в відносяться посада медичної сестри палатної (молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою).

Крім того в уточнюючій довідці №061/29/06-01/635 не вірно зазначено наказ про проведення атестації робочих місць № 455 від 10.11.2008 замість наказу № 456 від 11.11.2008, який наявний в електронній пенсійній справі.

Таким чином, зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з

01.06.2005 по 04.10.2007 та з 05.10.2007 по 31.12.2009 ОСОБА_1 не можливо.

Наявні документи не підтверджують пільговий стаж роботи позивача за Списком №2.

Нормами пункту 2 частини 2 статті 114 Закону визначено пенсійний вік виходу на

пенсію для жінок, зокрема, які народилися після 1 жовтня 1969 року 55 років.

Враховуючи норми чинного законодавства, право на призначення пенсії ОСОБА_1 набуде за умови досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років з них не менше 10 років за Списком № 2.

На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

17.10.2024 ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою №9151 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганський області з урахуванням принципу екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17.10.2024 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийнято рішення від 24.10.2024 №68, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу за Списком № 2 та недосягненням пенсійного віку 55 років.

Згідно з розрахунком стажу для призначення пенсії Форма РС-право страховий стаж позивача 30 років 9 місяців 29 днів пільговий стаж для розрахунку пенсії відсутній.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду врегульовані Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-ХІІ), від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058- IV).

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення") на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-1, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також зазначена норма передбачає зміст ідентичний пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" щодо підвищення на 5 років стажу роботи, який дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі 1-5/2018 (746/15) (далі Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, зазначила наступне:

Законом № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття13, частина друга статті14, пункти "б" - "г" статті54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-XII, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-XIIз урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-V - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-XII з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-IV.

Матеріалами справи стверджується, що на момент звернення за призначенням пенсії 17.10.2024, вік заявниці 52 роки 10 місяців 18 днів, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах за нормами Закону № 1788-ХІІ.

Щодо неврахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача з 01.06.2005 по 04.10.2007 та з 04.10.2007 по 31.12.2009, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення, зокрема жінками, 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Тобто, коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списком № 1, № 2, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 31.03.2020 р. у справі № 678/65/17 та від 09.07.2020 р. по справі №235/7688/16-а.

Застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" ст. 13 та ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" регулює Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 ( далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком №2.

Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.10.1992, в межах спірного періоду, ОСОБА_1 працювала в Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні №1:

з 01.06.2005 прийнята на посаду медсестри палатної з випробним терміном на 1 місяць, з 01.07.2005 вважається постійно працюючою після випробного терміну при прийомі на роботу (записи №11-12);

з 14.11.2013 переведена на посаду сестри медичної (палатної) у відділенні № 9 (запис №13);

04.04.2014 звільнена за власним бажанням (запис №14).

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №061/29/06-01/635 від 10.10.2024 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в комунальному некомерційному підприємстві «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за період: з 01.06.2005 (наказ №83 від 18.05.2005) по 04.10.2007 (наказ № 372 від 10.10.2007) на посаді медсестри палатної відділення №23; з 04.10.2007 (наказ № 372 від 10.10.2007) по 31.12.2009 (наказ № 348 від 31.12.2009) на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) відділення №9 та виконувала роботи в шкідливих умовах праці по безпосередньому обслуговуванню психічнохворих, інших робіт не виконувала. Починаючи з 31.12.2009 за результатами атестації робочих місць з умов праці шкідливі умови праці не підтверджено (наказ по лікарні № 348 від 31.12.2009) за професією, посадою: медсестри палатної відділення №23; сестри медичної стаціонару (палатної) відділення №9; що передбачено Списком №2, підстава: постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; - постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 розділ ХХІV підрозділ 2260000в; постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 розділ ХХІV підрозділ 24в; постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 розділ ХХІV підрозділ. Підстава для видачі: накази по особовому складу; посадова інструкція; особова картка П-2; особові рахунки по заробітній платі. Додаткові відомості: Атестація робочих місць: 16.06.2003 (наказ № 154 «а» від 16.06.2003); 15.09.2005 (наказ № 149 від 15.09.2005); 10.11.2008 (наказ № 455 від 10.11.2008), 31.12.2009 (наказ № 348 від 31.12.2009);

Щодо доводів відповідача в частині не зазначення категорії, до якої відноситься посада позивача згідно з підрозділом п. 24в (молодші медичні сестри) розділу XXIV Постанови КМ України № 36 від 16.01.2003.

У спірних періодах з 01.06.2005 по 04.10.2007 та з 05.10.2007 по 31.12.2009 був чинний Список № 2, затверджений Постановою КМ України № 36 від 16.01.2003, що діяв з 16 січня 2003 року по 1 серпня 2016 року.

Згідно з п.24в розділу XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" Списку №2 постанови КМУ від 16.01.2003 №36, його дія поширюється на працівників, які безпосередньо обслуговують хворих у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою.

Згідно з Національним класифікатором професій ДК 003:2010 (На зміну ДК 003:2005), затвердженим та надано чинність наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, окремі професійні назви робіт у КП записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури КП, може визначатися, зокрема, споріднена (однотипна) професійна назва роботи, яка може застосовуватися окремо в межах даної класифікаційної групи, наприклад, в тому числі, молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).

Позивач працювала на посаді медичною сестрою сестри палатної по обслуговуванню психічно хворих, а тому її посада, на думку суду, може бути віднесена до вказаного переліку.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

За правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 у постанові №687/975/17 працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.

Суд звертає увагу, що визначальним для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а тому зазначені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області недоліки є формальними і не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист і призначення пенсії.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У вказаній статті закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, знаючи, що адміністративний суд керуватиметься ними у разі оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності. Законодавче закріплення цих критеріїв-принципів також дає можливість фізичній чи юридичній особі сформувати уявлення про якість та природу належних рішень чи дій, які вона має право очікувати від суб`єкта владних повноважень.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

З рішення відповідача від 24.10.2024 №68 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та матеріалів пенсійної справи убачається, що пільговий стаж для призначення пенсії у позивача відсутній (непідтверджений).

Згідно з рішенням відповідача до пільгового стажу позивача не зараховані і є спірними періоди роботи позивача з 01.06.2005 по 04.10.2007 та з 04.10.2009 по 31.12.2009, що є недостатнім для призначення пенсії згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 вона працювала з 03.04.2017 по 31.03.2019 (2 роки) в Територіальному медичному об`єднанні «Психіатрія» у м. Києвї сестрою медичною стаціонару (палатної) у відділенні № 21; з 04.11.2019 по 30.06.2024 (4 роки 8 місяців) в Територіальному медичному об`єднанні «Психіатрія» у м. Києвї сестрою медичною стаціонару (палатної) у відділенні № 9.

Вказаним періодам роботи позивача відповідачем оцінка в оскаржуваному рішенні не надана, згідно з Формою РС-право вказані періоди до пільгового стажу позивача за Списком №2 не зараховані, підстав відмови у зарахуванні цих періодів до пільгового стажу позивача рішення про відмову у призначенні пенсії не містить.

Враховуючи те, що рішення відповідача не містить в собі оцінки іншим періодам роботи позивача на пільгових умовах та повного обрахунку пільгового стажу позивача, та також відсутнє обґрунтування щодо незарахування до пільгового стажу позивача інших періодів роботи згідно записів трудової книжки, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вище критеріям, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За вищевказаних обставин, суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити пільгову пенсію, оскільки орган Пенсійного фонду не встановив наявність у відповідача пільгового стажу та не здійснив перевірку всіх наданих позивачем документів, не прийняв рішення про зарахування чи відмову у зарахування інших періодів роботи, тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду по цій справі.

Відтак, позовні вимоги щодо призначення позивачу пенсії задоволенню не підлягають.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з обранням належного способу захисту.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганський області №68 від 24.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2024 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова