Справа № 280/665/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 квітня 2025 року Справа № 280/665/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у здійсненні перерахунку його пенсії із застосуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.07.2024 року, із зарахуванням до стажу роботи за Списком № 1 та до стажу роботи на підземних роботах періоду проходження строкової військової служби з 26.05.1977 року по 16.05.1979 року, а також із застосуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, на з 06.05.2006 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону №1058. У зв`язку з бойовими діями на території Пологівського району Запорізької області, оригінали трудової книжки та інших документів, що підтверджують періоди роботи Позивача, були втрачені. Копії зазначених документів містяться в матеріалах пенсійної справи, яка знаходиться у Відповідача. Позивач вважає, що його загальний стаж роботи на підземних роботах складає понад 15 років. 05.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, надати належним чином засвідчену копію трудової книжки, надати належним чином засвідчені копії довідок про пільгові періоди стажу за Списком № 1, та довідок про розмір заробітної плати для обчислення пенсії за період до 30.06.2000, надати аргументовані пояснення, з якої причини управлінням при обчисленні розміру пенсії позивача не було застосовано норми ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, із додатковим зарахуванням до страхового стажу 15 років (за 15 повних років стажу на підземних роботах), здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з моменту призначення із застосуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо встановлення мінімального розміру моєї пенсії у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, із додатковим зарахуванням до страхового стажу 15 років (за 15 повних років стажу на підземних роботах). Листом відповідача від 29.07.2024 повідомлено позивача про те, що пільговий стаж на підземних роботах з повним робочим днем під землею складає 14 років 5 місяців 14 днів. Оскільки відпрацьований стаж на підземних роботах складає менш ніж 15 років, норма статті 8 Закону № 345 не може бути застосована під час обчислення розміру пенсії. Копію трудової книжки та інших документів, які містяться в матеріалах пенсійної справи, відповідач не надав позивачу із посиланням на норми постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року № 13-1. Водночас, під час особистого звернення до сервісного центру ПФУ, позивач отримав копію розрахунку своєї пенсії від 05.07.2024. Згідно наданого розрахунку пенсії, до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 зараховано наступні періоди: з 04.11.1975 по 03.09.1976, з 30.07.1979 14.07.1982, з 26.07.1982 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 23.03.1993 (14 років 05 місяців 14 днів). До страхового стажу позивача зарахованого 16 додаткових років, за 16 повних років роботи за Списком № 1. Період проходження позивачем строкової військової служби з 26.05.1977 по 16.05.1979 зараховано відповідачем до загального страхового стажу позивача, однак, не зараховано до його пільгового стажу роботи за Списком № 1. Позивач вважає, що час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа працювала за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідачем не враховано період проходження військової служби позивачем з 26.05.1977 по 16.05.1979 до пільгового стажу роботи, хоча строковій військовій службі передувала робота під землею. Враховуючи викладене, позивач вважає, що період проходження ним строкової військової служби з 26.05.1977 по 16.05.1979 підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком № 1 та до підземного стажу. Таким чином, позивач вважає, що він має право на перерахунок пенсії за 28віком відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 , в тому числі копію трудової книжки ОСОБА_1 , документи, що підтверджують періоди роботи ОСОБА_1 на підземних роботах.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що для зарахування періоду проходження військової служби до пільгового стажу потрібно додержання певних умов, зокрема: - призов на службу має відбуватися саме з роботи, яка підлягає зарахуванню до пільгового стажу; - час проходження строкової військової служби не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. З трудової книжки позивача від 24.12.1973 вбачається, що з 04.11.1975 він прийнятий «учеником крепильщика подземным с полным рабочим днем в шахте» (мовою оригінала) (наказ № 139/к від 08.12.1975). 03.09.1976 звільнений за п. 4 ст. 40 КЗпП УРСР за прогули без поважних причин (наказ № 193/к від 16.11.1976). У період з 26.05.1977 по 16.05.1979 проходив службу в лавах Радянської армії, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_1 . Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 03.07.1979 з 04.07.1979 прийнятий «горнорабочим І разряда и направляет на курсы подземных проходчиков в горномеханическую школу г. Донецка» (мовою оригінала). Як вбачається з записів трудової книжки від 24.12.1973 позивач 03.09.1976 звільнений за п. 4 ст. 40 КЗпП УРСР за прогули без поважних причин. 26.05.1977 був призваний до лав Радянської армії, тобто понад 9 місяців після звільнення з роботи, яка підлягає зарахуванню до пільгового стажу. Таким чином період військової служби зарахуванню до пільгового стажу не підлягає. Позивачу період проходження військової служби зараховано до страхового стажу, який складає 1 рік 11 місяців 21 день. За матеріалами пенсійної справи пільговий стаж позивача на підземних роботах складає 14 років 5 місяців 14 днів. Оскільки відпрацьований стаж на підземних роботах складає менше ніж 15 років, норми статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не може бути застосовано під час обчислення розміру пенсії позивача.Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 06.05.2006 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пільговий стаж позивача на підземних роботах з повним робочим днем під землею складає 14 років 5 місяців 14 днів.

Період проходження позивачем строкової військової служби з 26.05.1977 по 16.05.1979 зараховано відповідачем до загального страхового стажу позивача, однак, не зараховано до його пільгового стажу роботи за Списком № 1.

Позивач вважає, що період проходження ним строкової військової служби з 26.05.1977 по 16.05.1979 підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком № 1 та до підземного стажу, та має право на перерахунок пенсії за віком відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

На відповідне звернення позивача, відповідач листом від 29.07.2024 повідомив, зокрема, про те, що пільговий стаж на підземних роботах з повним робочим днем під землею складає 14 років 5 місяців 14 днів. Оскільки відпрацьований стаж на підземних роботах складає менш ніж 15 років, норма статті 8 Закону №345 не може бути застосована під час обчислення розміру пенсії позивача.

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії із застосуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вказаних положень дає суду підстави стверджувати, що час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, суд вирішуючи питання щодо неврахування вказаного періоду виходить з того, що умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Судом установлено, що у період з 26.05.1977 по 16.05.1979 позивач проходив строкову військову службу в армії.

Дані обставини підтверджені копією військового квитка позивача та записами у трудовій книжці позивача.

Як вбачається з записів трудової книжки від 24.12.1973, позивач 03.09.1976 звільнений за п. 4 ст. 40 КЗпП УРСР за прогули без поважних причин.

За таких обставин, на час призову на військову службу 26.05.1977 позивач згідно записів трудової книжки не працював на посаді що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для зарахування в пільговий стаж роботи по Списку № 1 та до стажу роботи на підземних роботах періоду проходження строкової військової служби з 26.05.1977 по 16.05.1979.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо перерахунку пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії із застосуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Зазначена норма стосується особливостей визначення розміру пенсії за віком шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків.

За матеріалами пенсійної справи пільговий стаж позивача на підземних роботах складає 14 років 5 місяців 14 днів.

Позивач не має пільгового стажу за Списком №1 15 років. Підстави для перерахунку пенсії за нормами статті 8 Закону №345-VI позивач ще не набув.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/ перебування: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова