Справа № 320/13218/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Єгорової Н.М., Собківа Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.01.2023 № 2, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві та яким встановлено завищення Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 446 946 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 111 737 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав на те, що під час перевірки надавалися усі первинні документи на підтвердження реальності спірних господарських операцій з ТОВ «Шоколадниця Україна», ТОВ «Санте-Алко» та ТОВ «Баядера Логістик», які належним чином не були досліджені контролюючим органом. Позивач наголошує, що висновки контролюючого органу щодо необхідності переміщення товарів, придбаних Позивачем, в зону митного режиму безмитної торгівлі є необґрунтованими, оскільки послуги ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» споживаються пасажирами міжнародних рейсів в аеропорту та не можуть бути вивезені за межі митної території і оподатковуються за нульовою ставкою, як це визначено в пп. «в» пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 ПК України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 16.01.2023 № 2.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірні господарські операції Позивача з ТОВ «Шоколадниця Україна», ТОВ «Санте-Алко» та ТОВ «Баядера Логістик» є нереальними, оскільки перевіркою неможливо підтвердити факт перетину зону безмитної торгівлі продуктами харчування та алкогольними напоями, ПДВ з придбання яких заявлено до відшкодування.

На підставі наведеного Відповідач вказав про відповідність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вимогам чинного законодавства, підтримавши висновки акта перевірки.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2022 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 17.08.2022 № (далі - Декларація) сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку, за результатами якої складено акт від 30.11.2022 № 42794/26-15-07-02-05-03/42262736, в якому вказано про наступні порушення вимог податкового законодавства з боку ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз»:

- п. 44.1 ст. 44., п. 185.1 ст. 185, тп. 186.2.1 п. 186.2 ст. 186, п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) на загальну суму 446946 грн за липень 2022 року.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2023 року № 2, яким встановлено завищення Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 446 946 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 111 737 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між Позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).

Як визначено пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень ПКУ.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 ПК України з урахуванням положень цього Кодексу.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що його дія поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм власності.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону № 996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до ст. 1 Закону № 996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Наведені вище норми вказують на те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

При цьому фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Отже, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами. При цьому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.08.2022 ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» подано Декларацію, що підтверджується квитанцією № 2.

Згідно з Розрахунком суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до Декларації) Позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ в розмірі 446 946 грн, яка виникла внаслідок сплати суми ПДВ в ціні товару/послуг за господарськими операціями відповідно до укладених договорів з наступними контрагентами:

- ТОВ «Шоколадниця-Україна» (договір про надання послуг № 5/8 від 01.08.2020);

- ТОВ «Санте-Алко» (договір поставки № 39-к від 14.05.2020);

- ТОВ «Баядера Логістик» (договір поставки БПЕ 210220 від 21.02.2020).

У лютому 2022 року ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» мало господарські відносини щодо придбання послуг/товарів із зазначеними вище контрагентами, а саме щодо:

- придбання у ТОВ «Шоколадниця-Україна» послуг з забезпечення харчування пасажирів бізнес залу, розташованого у приміщенні № 54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» за адресою Київська обл., с. Гора, вул. Бориспіль-7.

Факт придбання послуг у ТОВ «Шоколадниця-Україна» підтверджується первинними документами, складеними відповідно до умов Договору про надання послуг № 5/8 від 01.08.2020, а саме Звітом про кількість пасажирів, яким були надані послуги у лютому 2022 року та Актом надання послуг від 28.02.2022 № 17.

Факт оплати послуг, наданих ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» у лютому 2022 року на підставі Договору про надання послуг № 5/8 від 01.08.2020, підтверджується платіжними дорученнями від 12.04.2022 № 369, від 15.04.2022 № 370, від 10.06.2022 № 388, від 30.06.2022 № 390, від 20.07.2022 № 401 та рахунками на оплату від 15.02.2022 № 13 та від 28.02.2022 № 15.

За вказаними господарськими операціями ТОВ «Шоколадниця-Україна» складено податкову накладну від 28.02.2022 № 46 та Розрахунок коригування кількісних та вартісних показників від 28.02.2022 № 48 до вказаної податкової накладної, що успішно зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. За даними цих документів, сума ПДВ сплачена ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» у складі послуг з забезпечення харчування пасажирів бізнес залу, наданих Позивачу у лютому 2022 року, склала - 411 227,86 грн.

- придбання у ТОВ «Санте-Алко» товарів, а саме алкогольних напоїв.

Факт придбання товарів у ТОВ «Санте-Алко» підтверджується первинними документами, складеними відповідно до умов Договору поставки № 39-к від 14.05.2020, а саме, видатковими накладними від 11.02.2022 № 2850, від 16.02.2022 № 3200, від 23.02.2022 № 3740 та товарно-транспортними накладними від 11.02.2022 № 55524, від 16.02.2022 № 55664, від 23.02.2022 № 11191.

Факт оплати товарів, поставлених ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» у лютому 2022 року на підставі Договору поставки № 39-к від 14.05.2020, підтверджується платіжними дорученнями від 30.06.2022 № 391, № 392, № 393. За вказаними господарськими операціями ТОВ «Санте-Алко» складено податкові накладні від 11.02.2022 № 1281, від 17.02.2022 № 1743 та від 23.02.2022 № 2439, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. За даними цих документів, сума ПДВ в складі товарів, поставлених ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» у лютому 2022 року, склала - 25 839,00 грн.

- придбання у ТОВ «Баядера Логістик» товарів, а саме алкогольних напоїв.

Факт придбання товарів у ТОВ «Баядера Логістик» підтверджується первинними документами, складеними відповідно до умов Договору поставки БПЕ 210220 від 21.02.2020, а саме, видатковими накладними від 11.02.2022 № 3483/2877, від 19.02.2022 № 4300/3634, від 23.02.2022 № 453/3846 та товарно-транспортними накладними від 11.02.2022 № 3483/2877, від 19.02.2022 № 4300/3634, від 23.02.2022 № 453/3846.

Факт оплати товарів, поставлених ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» у лютому 2022 року на підставі Договору поставки БПЕ 210220 від 21.02.2020, підтверджується платіжними дорученнями від 30.06.2022 № 394, № 395, № 396.

За вказаними господарськими операціями ТОВ «Баядера Логістик» складено податкові накладні від 11.02.2022 № 956, від 19.02.2022 № 1691 та від 23.02.2022 № 1898, які успішно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. За даними цих документів, сума ПДВ в складі товарів, поставлених ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» у лютому 2022 року, склала - 9 879,24 грн.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що Відповідачем не надано жодних обґрунтувань того, що спірні господарські операції Позивача з ТОВ «Шоколадниця Україна», ТОВ «Санте-Алко» та ТОВ «Баядера Логістик» не свідчать про наявність господарської мети у Позивача у їх здійсненні, оскільки товари та послуги, придбані у вказаних контрагентах були призначені для реалізації Товариством послуги з обслуговування пасажирів міжнародних рейсів на митній території України, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо посилання Відповідача в апеляційній скарзі про ненадання документів, що підтверджують переміщення товарів (продукти харчування та алкогольних напоїв) у митний режим безмитної торгівлі, а також про відсутність вантажно-митних декларацій як у Позивача, так і у вищенаведених контрагентів, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 140 МК України передбачено, що безмитна торгівля - це митний режим, відповідно до якого товари, не призначені для вільного обігу на митній території України, знаходяться та реалізуються для вивезення за межі митної території України під митним контролем у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, відкритих для міжнародного сполучення.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач здійснює господарську діяльність в межах митної території України та реалізує послуги, які споживаються пасажирами міжнародних рейсів в аеропорту та не можуть бути вивезені за межі митної території.

Такі послуги відносяться до послуг для повітряних суден, що виконують міжнародні рейси та оподатковуються за нульовою ставкою, як це визначено в пп. «в» пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 ПК України.

Пасажирський термінал «D» аеропорту «Бориспіль», в якому розміщено приміщення № 54 (бізнес-зал Atmosfera fly) площею 776 кв.м., яке перебуває на балансі ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»» та орендується Позивачем за договором оренди від 31.01.2019 № 2216 знаходиться в межах державного кордону України, а отже і в межах митної території України.

Вказане також підтверджується листом Київської митниці «Щодо надання інформації по підприємству сфери обслуговування» від 22.05.2023 № 7.8-4/17/13/9658, в якому зазначено, що: товари (продукти харчування та напої), які переміщуються до бізнес зали «Atmosfera Fly» та споживаються пасажирами, не підлягають поміщенню в режим безмитної торгівлі; у приміщенні, орендованому ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз», яке знаходиться на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» міжнародного аеропорту «Бориспіль» не створено зону митного контролю.

Отже, висновки контролюючого органу щодо ненадання Позивачем документів на підтвердження факту переміщення продуктів харчування та алкогольних напоїв до зони митного режиму безмитної торгівлі є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та задоволення позовних вимог.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.М. Єгорова

Я.М. Собків