Справа № 140/14737/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14737/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

від 21 квітня 2023 року: №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316;

від 29 квітня 2024 року: №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170;

податкової вимоги від 14 грудня 2023 року №0-0320.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу належать на праві власності об`єкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою:

- АДРЕСА_1 , а саме: майстерня - загальною площею 817,9 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення (свинарник) - загальною площею 539,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_2 , а саме: приміщення (корівника) - загальною площею 1695,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_3 , а саме: приміщення (вагової) - загальною площею 8,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 , а саме: приміщення (АЗС) - загальною площею 8,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 , а саме: приміщення (КЗС) - загальною площею 162,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 Д1, а саме: приміщення (вагової) - загальною площею 5,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_2 , а саме: приміщення (водонапірна башня) - загальною площею 6,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 , а саме: приміщення (свинарник) - загальною площею 695,9 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 , а саме: приміщення (водонасосної) - загальною площею 22,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 04.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 , а саме: приміщення (корівник) - загальною площею 734,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 04.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 , а саме: приміщення (січкарня) - загальною площею 139,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 04.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

ГУ ДПС у Волинській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Позивач зазначає, що згідно з пп. «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Зазначає, що контролюючим органом не враховано, що ОСОБА_1 є керівником та засновником Фермерського господарства «Пульмо», яке є сільськогосподарським товаровиробником.

Вважає, що об`єкти нерухомості: майстерня, корівник, водонапірна башня, водонасосна, АЗС, свинарник, вагова, КЗС, січкарня, які належать позивачу на праві власності і щодо яких контролюючим органом прийнято рішення про донарахування податкових зобов`язань, є будівлями, що можуть використовуватись у сільськогосподарській діяльності.

Таким чином, з метою застосування норм п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України до будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (підкласи 1271.1-1271.9).

У зв`язку з вищенаведеним, відсутні правові підстави для нарахування податковим органом грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога відповідача не відповідають критеріям обґрунтованості та прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнала. З приводу цього зазначає, що згідно з даними інформаційних систем позивач не є зареєстрованої фізичною особою-підприємцем, а отже не є сільськогосподарським товаровиробником.

Право власності на об`єкти нерухомого майна, щодо яких контролюючим органом прийнято рішення про донарахування податкових зобов`язань зареєстровано за позивачем, як фізичною особою 03.08.2020 та 04.08.2020, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином дані будівлі/споруди не належали сільськогосподарському товаровиробнику (ФГ «Пульмо») на період нарахування податку (2022, 2023 роки), а знаходились у приватній власності ОСОБА_1 . Доводи позивача, що він є головою фермерського господарства та є одним із членів у даному сільськогосподарському товаристві не звільняє його від грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно.

У зв`язку з цим просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти тверджень представника відповідача, викладених у відзиві, з підстав зазначених в адміністративному позові. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач заперечення не подав.

Крім того, учасники справи не зверталися до суду із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Суд наголошує, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не підлягало судом вирішенню по суті.

Дослідивши подані суду письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме:

- АДРЕСА_1 майстерня - загальною площею 817,9 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 нежитлове приміщення (свинарник) - загальною площею 539,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_2 приміщення (корівника) - загальною площею 1695,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_3 приміщення (вагової) - загальною площею 8,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 приміщення (АЗС) - загальною площею 8,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 приміщення (КЗС) - загальною площею 162,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 Д1 приміщення (вагової) - загальною площею 5,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_2 приміщення (водонапірна башня) - загальною площею 6,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 приміщення (свинарник) - загальною площею 695,9 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 03.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 приміщення (водонасосної) - загальною площею 22,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 04.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 приміщення (корівник) - загальною площею 734,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 04.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

- АДРЕСА_1 приміщення (січкарня) - загальною площею 139,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257, дата державної реєстрації 04.08.2020 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 з 01.11.2016 є керівником та кінцевим бенефіціарним власником Фермерського господарства «Пульмо», яке зареєстроване як юридична особа 25.04.2016, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 16).

Основними видами діяльності Фермерського господарства «Пульмо» (за кодами КВЕД) є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур 1 насіння олійних культур (основний); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.46 Розведення свиней; 01.50 Змішане сільське господарство; 03.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими поварами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

ГУ ДПС у Волинській області на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України прийняло оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: від 21 квітня 2023 року №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316; від 29 квітня 2024 року №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Спірні правовідносини виникли з приводу визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки і врегульовані ПК України.

Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Пунктом 6.3 статті 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з пунктом 7.3 статті 7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Підпунктами 266.3.1-266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Разом з тим, відповідно до абзацу «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

У ПК України поняття сільськогосподарський товаровиробник вживається в такому значенні - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання (підпункт 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України ).

Сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією (стаття 1 Закону України від 18 січня 2001 року №2238-111 «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років»).

Крім цього, до виробників сільськогосподарської продукції відносять сільськогосподарських товаровиробників, фізичних осіб (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, (стаття 1 Закону України від 23 вересня 2008 року №575-VI «Про сільськогосподарський перепис»).

Суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником та не повинний платити податок на нерухоме майно з огляду на наступне.

Як уже було вище зазначено судом, з матеріалів справи вбачається, що з 01.11.2016 ОСОБА_1 є керівником та кінцевим бенефіціарним власником Фермерського господарства «Пульмо» (далі ФГ «Пульмо»), яке зареєстроване як юридична особа 25.04.2016. Основними видами діяльності ФГ «Пульмо» (за кодами КВЕД) є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур 1 насіння олійних культур (основний); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.46 Розведення свиней; 01.50 Змішане сільське господарство; 03.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими поварами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

На підтвердження сільськогосподарської діяльності ФГ «Пульмо» позивач надав наступні документи: заяву від 03.08.2020, рішення власника ФГ «Пульмо» від 03.08.2020, акт приймання-передачі №1 майнового права до складеного капіталу ФГ «Пульмо», довідку №1/20, податкові декларації за 2022, 2023 рік, ліцензію на право зберігання пального.

Відповідно до зазначених документів, об`єкти нерухомості: майстерня, корівник, водонапірна башня, водонасосна, АЗС, свинарник, вагова, КЗС, січкарня, які належать позивачу на праві власності і щодо яких контролюючим органом прийнято рішення про донарахування податкових зобов`язань, є будівлями, що використовуються у сільськогосподарській діяльності.

З приводу того, чи є позивач товаровиробником як керівник фермерського господарства суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Суд звертає увагу, що до 01 січня 2019 року абзац «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України вказував, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Поряд із цим на користь висновку, що нормою абзацу «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено податкова пільга, в тому числі і для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII, абзац «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

В подальшому, Законом України від 23 лютого 2024 року №3603-ІХ, абзац «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тобто, законодавець уточнив з 01 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд НК 018:2023, затвердженого і введеного в дію Наказом Міністерства економіки України від 16 травня 2023 року №3573, клас «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (1271) включає: будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.

Відтак, перелік будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, визначений наведеною нормою, не є вичерпним та містить лише одне виключення.

Слід зауважити, що встановлена абзацу «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що спірні об`єкти нерухомого майна, а саме: майстерня, корівник, водонапірна башня, водонасосна, АЗС, свинарник, вагова, КЗС, січкарня з огляду на їх використання у сільськогосподарській діяльності ФГ «Пульмо», відносяться до будівель сільськогосподарського призначення та фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.

Доказів використання зазначеного нерухомого майна не за цільовим призначенням відповідачем суду не надано.

Отже, вказана нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень абзацу «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 04 грудня 2018 року у справі № 649/593/16-а, від 24 квітня 2020 року у справі № 540/2206/19, у яких судами застосовано абзац «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у подібних правовідносинах.

Також суд констатує, що позивач є єдиним керівником ФГ «Пульмо», яке є сільськогосподарським виробником, видами економічної діяльності якого є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур 1 насіння олійних культур (основний); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.46 Розведення свиней; 01.50 Змішане сільське господарство; 03.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими поварами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, що підтверджується довідкою з ЄДР.

Фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV, є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Зазначене спростовує позицію контролюючого органу про не підтвердження факту безпосереднього використання ним вищезазначених об`єктів нерухомості у сільськогосподарській діяльності.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі №400/2283/20 та у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі №380/1245/24 та від 16 грудня 2024 року у справі №140/6984/24.

Разом з тим суд зазначає, що на вимогу суду відповідачем не надано інформацію чи виносилось щодо позивача податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2024 року №0-0316-11А0051170.

Враховуючи те, що до матеріалів справи дане податкове повідомлення-рішення не додано та відсутня інформація щодо його винесення, суд не може задовольнити вимогу щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 квітня 2024 року №0-0316-11А0051170, тому позовні вимоги позивача слід задовольнити частково.

Крім того, враховуючи протиправність винесення податкових повідомлень-рішень від 21 квітня 2023 року №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316; від 29 квітня 2024 року №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, як наслідок слід скасувати податкову вимогу від 14 грудня 2023 року №0-0320.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства та судової практики, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єкту нерухомості (приміщення технічного обслуговування). Оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога прийняті безпідставно, необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1 504,66 грн, сплачений згідно квитанції від 19.12.2024.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 21 квітня 2023 року: №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316;

від 29 квітня 2024 року: №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170, №0-0316-UA-0051170.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 14 грудня 2023 року №0-0320.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 504,66 (одна тисяча п`ятсот чотири) гривні 66 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк