Справа № 420/20017/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20017/24

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

перевіривши наявність підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними, передчасними, безпідставними постанов, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Згідно інформації, яка міститься в Комп`ютерній програмі Діловодство спеціалізованого суду, дану ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року ОСОБА_1 отримала 28 грудня 2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

07 січня 2025 року, в межах строку на апеляційне оскарження, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не сплатила судовий збір за оскарження ухвали суду першої інстанції та не надала достатніх доказів для її звільнення від сплати судового збору, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням відповідного часу для усунення недоліку поданої скарги.

Невиконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року про залишення скарги без руху, стало підставою для повернення апеляції ОСОБА_1 ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року.

Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року про повернення апеляції ОСОБА_1 отримала поштою 27 лютого 2025 року.

12 березня 2025 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 знову подала апеляційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Мотиви даного клопотання полягають у тому, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне її подання у порядку, встановленому законом.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки причини пропуску строку визнані судом неповажними. Скаржнику було надано 10 днів з дня вручення цієї ухвали, для подачі до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, в якій необхідно було вказати інші причини пропуску строку, якщо такі є.

Ухвалу суду апеляційної інстанції про залишення скарги без руху отримано ОСОБА_1 27 березня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

03 квітня 2025 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Мотиви даного клопотання полягають у тому, що 07 січня 2025 року нею своєчасно подано апеляційну скаргу. 04 березня 2025 року, поштою, отримана ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року про повернення апеляції. Маючи право і підстави на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою, 12 березня 2025 року, засобами поштового зв`язку, повторно подала апеляційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року.

Скаржниця вважає, що, в силу положень КАС України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне її подання у порядку встановленому законом.

Ознайомившись зі змістом вказаного клопотання, а також матеріалами справи, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Пунктом 2 частини 2 статті 295 КАС України унормовано, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як свідчать обставини справи, копію оскаржуваної ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року отримано ОСОБА_1 28 грудня 2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, апеляційну скаргу повторно подано поштою 12 березня 2025 року, тобто з пропуском, визначеного статтею 295 КАС України, строку.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше апеляційна скарга була подана 07 січня 2025 року, тобто, у строк встановлений статтею 295 КАС України.

Однак, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року її було повернуто апелянту, з підстав несплати судового збору та ненадання достатніх доказів для звільнення від такої сплати.

Водночас, в силу положень КАС України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне її подання у порядку, встановленому законом.

Разом з тим, право на повторне подання апеляційної скарги не може розумітися таким чином, що якщо вперше апеляційну скаргу було подано у встановлений КАС України строк і у подальшому повернуто апелянту, то повторно таку скаргу може бути подано протягом будь-якого строку, і строк на звернення до апеляційного суду в такому випадку однозначно підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

Таке тлумачення не відповідає принципу юридичної визначеності та наведеним нормам процесуального закону, якими передбачено право на повторне подання скарги виключно у порядку, встановленому законом.

Відповідно, поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Як свідчать обставини справи, під час первинного звернення до суду апеляційної інстанції зі скаргою, ОСОБА_1 не сплатила судовий збір за подання апеляції. Разом з цим, нею було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на важкий матеріальний стан.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши дане клопотання, відмовив у його задоволенні з тих підстав, що з наданих апелянтом доказів неможливо оцінити майновий стан особи у 2024 році, як того вимагає частина 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Водночас, ОСОБА_1 було роз`яснено, що доказами, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору у межах даної справи є:

- довідка органу пенсійного фонду про нараховану пенсію за 2024 рік;

- довідка з податкової служби про доходи за 2024 рік.

У свою чергу, вимоги щодо надання особою документів про скрутний матеріальний стан, з метою звільнення від сплати судового збору, містяться в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 (справа № П/9901/841/18, провадження № 11-164заі19).

ОСОБА_1 було надано час для усунення недоліку поданої скарги, шляхом сплати судового збору або надання належних доказів для звільнення від його сплати.

Проте, надане ОСОБА_1 клопотання про звільнення від сплати судового збору, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення скарги без руху, знову не містило належних доказів для звільнення від сплати судового збору, що стало підставою для повернення апеляції скаржниці.

Скаржниця не зверталась до суду апеляційної інстанції з клопотанням про продовження строку для усунення недоліку поданої скарги, задля отримання необхідних доказів, які б надавали суду можливість звільнити її від сплати судового збору.

До того ж, звертаючись до суду апеляційної інстанції повторно зі скаргою, ОСОБА_1 знову не надає належних доказів для звільнення від сплати судового збору, які були указані в ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Проаналізувавши причини пропуску ОСОБА_1 строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає, що, у межах даної справи, відсутні підстави для поновлення строку подання апеляційної скарги, оскільки пропуск такого строку не зумовлений особливими і непереборними обставинами.

За правилами частини 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 299, 325 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 10.04.2025.