Справа № 420/21187/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 14.05.2022 року позивач отримав поранення, яке пов`язане з виконанням службових обов`язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.07.2022 року № 1505. Внаслідок поранення позивач був евакуйований та госпіталізований. У зв`язку з отриманням бойового поранення (14.05.2022 року) позивач перебував на стаціонарному лікуванні, реабілітації та у відпустках за станом здоров`я, зокрема: з 23.05.2022 року по 26.05.2022 року, що підтверджується виписним епікризом № 998; з 26.05.2022 року 24.06.2022 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 947; позивачу було надано відпустку за станом здоров`я строком на 30 календарних днів, що підтверджується Довідкою ВЛК від 19.07.2022 року № 951. Позивач вважає, що у зв`язку з отриманням бойового поранення тяжкого ступеня, він набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100000,00 грн., відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я. Позивач вказує, що за періоди з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, та з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року йому здійснювалася не в повному розмірі виплата додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 21.08.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/21187/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою від 31.10.2023 року суд ухвалив розгляд справи № 420/21187/23 проводити за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 06.12.2023 року.

В підготовче засідання, призначене на 06.12.2023 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою від 06.12.2023 року суд продовжив шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №420/21187/23 на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 17.01.2024 року.

В підготовче засідання, призначене на 17.01.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою від 17.01.2024 року суд витребував з військової частини НОМЕР_1 докази по справі № 420/21187/23, а саме: - інформацію щодо перебування позивача на військовій службі у періоди з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, в тому числі відпустках та лікарняних; - засвідчені належним чином копії наказів про надання позивачу відпусток у період 18.07.2022 року по 18.08.2022 року; - довідку про розмір грошового забезпечення позивача нарахованого та фактично виплаченого за період з травня 2022 року по серпень 2022 року з визначенням усіх її складових; - докази (копії наказів, розпоряджень, доручень, тощо) щодо нарахування (не нарахування) та виплати (невиплати) позивачу додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. у період за період з травня 2022 року по серпень 2022 року.

Суд відклав підготовче засідання на 12.02.2024 року.

В підготовче засідання, призначене на 12.02.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою від 12.02.2024 року суд повторно витребував з військової частини НОМЕР_1 докази по справі № 420/21187/23, а саме: - інформацію щодо перебування позивача на військовій службі у періоди з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, в тому числі відпустках та лікарняних; - засвідчені належним чином копії наказів про надання позивачу відпусток у період 18.07.2022 року по 18.08.2022 року; - довідку про розмір грошового забезпечення позивача нарахованого та фактично виплаченого за період з травня 2022 року по серпень 2022 року з визначенням усіх її складових; - докази (копії наказів, розпоряджень, доручень, тощо) щодо нарахування (не нарахування) та виплати (невиплати) позивачу додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. у період за період з травня 2022 року по серпень 2022 року; та зупинив провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

07.03.2024 року на виконання ухвали військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду картку особового рахунку ОСОБА_1 , витяг із наказу командира На виконання ухвали військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2022 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2022 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2021 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2022 року.

Ухвалою від 18.03.2024 року суд поновив провадження та признав підготовче засідання на 27.03.2024 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 27.03.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою від 27.03.2024 року суд повторно витребував з військової частини НОМЕР_1 докази по справі № 420/21187/23 , а саме: докази (копії наказів, розпоряджень, доручень, тощо) щодо нарахування (не нарахування) та виплати (невиплати) позивачу додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. у період за період з травня 2022 року по серпень 2022 року та зупинив провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

02.04.2024 року до суду від представника відповідача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду внаслідок пропуску строку звернення до суду.

27.05.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, невірно визначено підстави звернення до суду, позаяк виплата додаткової винагороди як одноразового додаткового виду грошового забезпечення, на відміну від щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, за кожен розрахунковий місяць здійснюється виключно на підставі відповідного наказу. Відтак належним способом захисту прав та/або інтересів позивача в даному випадку являється: - або визнання протиправною бездіяльності з не включення позивача до наказів про виплату додаткової винагороди за відповідні розрахункові календарні місяці й, відповідно, зобов`язання вчинити певні дії; - або визнання протиправною бездіяльності командира відповідного підрозділу щодо неподання рапортів про участь позивача у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань за кожен спірний календарний місяць й, відповідно, зобов`язання вчинити такі дії у випадку відсутності рапортів (відсутності у таких рапортах відомостей про позивача). Крім того, відповідач вказує, що відповідно до абз. 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що у випадку, коли на день звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини військовослужбовець з тих чи інших причин не був повністю забезпеченим грошовим забезпеченням (в тому числі й таким одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, як додаткова винагорода), - забезпечується таким військовою частиною, зі списків особового складу якої він виключається при звільненні. Позивача звільнено з військової служби, у зв`язку з чим наказом від 07.11.2022 позивача виключено зі списків особового складу військової частини. Таким чином, позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав та/або інтересів. Належним способом захисту прав та/або інтересів позивача в даному випадку являється оскарження саме наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виключення позивача зі списків особового складу військової частини, в частині повноти забезпечення грошовим забезпеченням, в тому числі такого його одноразового додаткового виду як додаткова винагорода. В свою чергу, згідно усталеної практики Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, зокрема, викладеної у постановах від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18 та від 30.09.2021 у справі № 653/845/17: «…відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові». Відтак, на думку відповідача, в задоволенні позову належить відмовити, з огляду на неправильність обраного Позивачем способу захисту своїх прав та/або інтересів.

Також відповідач у відзиві наполягає на пропуск позивачем строку звернення до суду та залишенні позовної заяви без розгляду.

На виконання ухвали військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 № 566; картку особового рахунку позивача з розбивкою на складові із зазначенням періодів; відомості про нарахування позивачу складових грошового забезпечення за вересень 2022 року; відомості про нарахування позивачу складових грошового забезпечення за серпень 2022 року; відомості про нарахування позивачу складових грошового забезпечення за липень 2022 року; відомості про нарахування позивачу складових грошового забезпечення за червень 2022 року; платіжні документи сплати позивачу додаткової винагороди за травень, червень, липень та серпень 2022 року.

Ухвалою від 23.10.2024 року суд поновив провадження та признав підготовче судове засідання на 26.11.2024 року.

В підготовче засідання, призначене на 26.11.2024 року, з`явився представник відповідача. Позивач в підготовче засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. В матеріалах справи наявні заяви представник позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою суду від 26.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

03.12.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник позивача просить вважати поважними причини пропуску строку на подання позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року задоволено заяву представника позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду. У задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено. Продовжено розгляд справи № 420/21187/23 та призначено підготовче засідання на 24.12.2024 року.

В підготовче засідання, призначене на 24.12.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою суду від 24.12.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 21.01.2025 року.

Судові засідання, призначені на 21.01.2025 року та 28.01.2025 року, було перенесено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Призначено судове засідання на 11.03.2025 року.

В судове засідання, призначене на 24.12.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України суд здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 18.10.2021 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.10.2021 року № 291.

14.05.2022 року молодший сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав поранення та згідно первинних медичних карток (форма 100), виданих ПХГП м. Лисичанськ, ПХГП м. Краматорськ, отримав невідкладну допомогу.

Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1502 від 18.07.2022 року встановлено, що: «молодший сержант ОСОБА_1 14.05.2022 року одержав вибухове осколкове поранення правої гомілки, акубаротравма. За обставин14.05.2022 року, близько 11 год. 50 хв., на позиції «Чайка», яка розташована поблизу н.п. Борівське Сєвєродонецького району Луганської області, під час виконання обов`язків військової служби внаслідок бойового ураження та дій з боку противника в районі ведення бойових дій.».

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2022 року № 135 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув на лікування до військового шпиталю м. Дніпро, 14.05.2022 року, у зв`язку із пораненням.

У період з 23.05.2022 року по 26.05.2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_2 МО України, з діагнозом: «Вибухова травма (14.05.2022) Вибухове акубаротравматичне ураження вух (14.05.2022) Двобічна нейросенсорна приглухуватість. Вогнепальне осколкове поранення середньої третини правої гомілки, наявність стороннього тіла (металевий відламок)», що підтверджується виписним епікризом № 998 від 26.05.2022 року.

У період з 26.05.2022 року по 24.06.2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП міська лікарня № 2 Рівненської міської ради, з діагнозом: «Вибухова травма (14.05.2022) Вибухове акубаротравматичне ураження вух (14.05.2022) Двобічна нейросенсорна приглухуватість. Вогнепальне осколкове поранення середньої третини правої гомілки, наявність стороннього тіла (металевий відламок)», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 947.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2022 року № 198 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув на лікування до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 18.07.2022 року на ВЛК.

Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 № 951 від 19.07.2022 року, гарнізонна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 провела 19.07.2022 року медичний огляд позивача. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):

«Стан після ВТ: акубаротравми (14.05.2022) вибухового осколкового поранення правої гомілки у вигляді нейросенсорної приглухуватості, невропатії правого великогомілкового нерва з тимчасовим порушенням функції

Поранення, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. (довідка про обставини поранення №1502 від 18.07.2022 видана командиром військової частини НОМЕР_4 , підстава наказ командира в/ч НОМЕР_4 № 274 від 06.07.2022).

На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, графи _ ТДВ_ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.».

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2022 року № 201 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з лікування військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , 20.07.2022 року.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2022 року № 201 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 до АДРЕСА_2 терміном на 30 діб з 20.07. по 18.08.2022 року.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.08.2022 року № 231 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відпустки за станом здоров`я в місце дислокації військової частини НОМЕР_1 з 19.08.20222 року.

Позивачу за травень було нараховано та виплачено 100000,00 грн. (з відрахуванням військового збору 1,5%) додаткової грошової винагороди, що підтверджується:

- списком працівників по заявах яких перераховується зарплата за травень 2022р. в банк № 1 ПриватБанк, в якому вказаний позивач - ОСОБА_1 та сума нарахування - 98500,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3100 від 20.06.2022 року (платник - в/ч НОМЕР_1 ; призначення платежу «додатк.винагор. в/сл. під час воєнного стану за травень місяць 2022р. повністю;…»; проведено банком та оплачено казначейством 22.06.2022 року);

- випискою по картці позивача, згідно якої позивачу 23.06.2022 року зараховано 98500,00 грн.;

- розрахунковим листом за червень 2022 року згідно якого позивачу за травень 2022 року нараховано премію захисникам у розмірі 100000,00 грн.

Позивачу за червень було нараховано та виплачено 100000,00 грн. (з відрахуванням військового збору 1,5%) додаткової грошової винагороди, що підтверджується:

- списком працівників по заявах яких перераховується зарплата за червень 2022р. в банк № 1 ПриватБанк, в якому вказаний позивач - ОСОБА_1 та сума нарахування - 98500,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3464 від 25.07.2022 року (платник - в/ч НОМЕР_1 ; призначення платежу «додатк.винагор. в/сл. під час воєнного стану за червень місяць 2022р. повністю;…»; проведено банком та оплачено казначейством 29.07.2022 року);

- випискою по картці позивача, згідно якої позивачу в липні 2022 року зараховано 29550,00 грн., в серпні 68950,00 грн.;

- розрахунковим листом за липень 2022 року згідно якого позивачу за червень 2022 року нараховано премію захисникам у розмірі 30000,00 грн.;

- розрахунковим листом за серпень 2022 року згідно якого позивачу за червень 2022 року нараховано премію захисникам у розмірі 70000,00 грн.

За липень 2022 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі 30000,00 грн. та 4516,13 грн. (за два дні), що підтверджується

- списком працівників по заявах яких перераховується зарплата за липень 2022р. в банк № 1 ПриватБанк, в якому вказаний позивач - ОСОБА_1 та сума нарахування - 29550,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3629 від 22.08.2022 року (платник - в/ч НОМЕР_1 ; призначення платежу «додатк.винагор. в/сл. під час воєнного стану за липень місяць 2022р. повністю;…»; проведено банком та оплачено казначейством 25.08.2022 року);

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2022 року № 566, яким наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) за липень 2022 року, відповідно додатку 2 до цього наказу; в додатку 2 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 року № 566 зазначено позивача та період з 01-02.07;

- випискою по картці позивача, згідно якої позивачу в серпні 2022 року зараховано 29550,00 грн. та 4448,39 грн.;

- розрахунковим листом за серпень 2022 року згідно якого позивачу за липень 2022 року нараховано премію захисникам у розмірі 30000,00 грн. та за два дні липня 4516,13 грн. (+70тІнш).

За серпень 2022 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі 30000,00 грн., що підтверджується

- списком працівників по заявах яких перераховується зарплата за серпень2022р. в банк № 1 ПриватБанк, в якому вказаний позивач - ОСОБА_1 та сума нарахування - 29550,00 грн.;

- випискою по картці позивача, згідно якої позивачу 10.09.2022 року зараховано 29550,00 грн.;

- розрахунковим листом за вересень 2022 року, згідно якого позивачу за серпень 2022 року нараховано премію захисникам у розмірі 30000,00 грн.

Позивач вважаючи, що відповідачем йому ненарахувана та невиплачена додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 року № 402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначаються: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.

З огляду на вище викладене, вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:

пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Повертаючись до обставин цієї справи суд зазначає, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року йому не виплачувалась в повному обсязі додаткова грошова винагорода у розмірі збільшеному до 100000,00 грн., відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я.

Як було встановлено судом та зазначено вище, 14.05.2022 року молодший сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав поранення та згідно первинних медичних карток (форма 100), виданих ПХГП м. Лисичанськ, ПХГП м. Краматорськ, отримав невідкладну допомогу.

Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1502 від 18.07.2022 року встановлено, що: «молодший сержант ОСОБА_1 14.05.2022 року одержав вибухове осколкове поранення правої гомілки, акубаротравма. За обставин14.05.2022 року, близько 11 год. 50 хв., на позиції «Чайка», яка розташована поблизу н.п. Борівське Сєвєродонецького району Луганської області, під час виконання обов`язків військової служби внаслідок бойового ураження та дій з боку противника в районі ведення бойових дій.».

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2022 року № 135 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув на лікування до військового шпиталю м. Дніпро, 14.05.2022 року, у зв`язку із пораненням.

У період з 23.05.2022 року по 26.05.2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_2 МО України, з діагнозом: «Вибухова травма (14.05.2022) Вибухове акубаротравматичне ураження вух (14.05.2022) Двобічна нейросенсорна приглухуватість. Вогнепальне осколкове поранення середньої третини правої гомілки, наявність стороннього тіла (металевий відламок)», що підтверджується виписним епікризом № 998 від 26.05.2022 року.

У період з 26.05.2022 року по 24.06.2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП міська лікарня № 2 Рівненської міської ради, з діагнозом: «Вибухова травма (14.05.2022) Вибухове акубаротравматичне ураження вух (14.05.2022) Двобічна нейросенсорна приглухуватість. Вогнепальне осколкове поранення середньої третини правої гомілки, наявність стороннього тіла (металевий відламок)», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 947.

Таким чином позивач з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу за травень було нараховано та виплачено 100000,00 грн. (з відрахуванням військового збору 1,5%) додаткової грошової винагороди, що підтверджується:

- списком працівників по заявах яких перераховується зарплата за травень 2022р. в банк № 1 ПриватБанк, в якому вказаний позивач - ОСОБА_1 та сума нарахування - 98500,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3100 від 20.06.2022 року (платник - в/ч НОМЕР_1 ; призначення платежу «додатк.винагор. в/сл. під час воєнного стану за травень місяць 2022р. повністю;…»; проведено банком та оплачено казначейством 22.06.2022 року);

- випискою по картці позивача, згідно якої позивачу 23.06.2022 року зараховано 98500,00 грн.;

- розрахунковим листом за червень 2022 року згідно якого позивачу за травень 2022 року нараховано премію захисникам у розмірі 100000,00 грн.

Також позивачу за червень було нараховано та виплачено 100000,00 грн. (з відрахуванням військового збору 1,5%) додаткової грошової винагороди, що підтверджується:

- списком працівників по заявах яких перераховується зарплата за червень 2022р. в банк № 1 ПриватБанк, в якому вказаний позивач - ОСОБА_1 та сума нарахування - 98500,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3464 від 25.07.2022 року (платник - в/ч НОМЕР_1 ; призначення платежу «додатк.винагор. в/сл. під час воєнного стану за червень місяць 2022р. повністю;…»; проведено банком та оплачено казначейством 29.07.2022 року);

- випискою по картці позивача, згідно якої позивачу в липні 2022 року зараховано 29550,00 грн., в серпні 68950,00 грн.;

- розрахунковим листом за липень 2022 року згідно якого позивачу за червень 2022 року нараховано премію захисникам у розмірі 30000,00 грн.;

- розрахунковим листом за серпень 2022 року згідно якого позивачу за червень 2022 року нараховано премію захисникам у розмірі 70000,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що наявними у справі доказами підтверджується нарахування та виплата позивачу за травень та червень 2022 року додаткової грошової винагороди у розмірі збільшеному до 100000,00 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги щодо не нарахування та невиплати за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року додаткової винагороди, збільшеної до 100000грн відповідно до Постанови №168, є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог за період з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2022 року № 198 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув на лікування до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 18.07.2022 року на ВЛК.

Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 № 951 від 19.07.2022 року, гарнізонна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 провела 19.07.2022 року медичний огляд позивача. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):

«Стан після ВТ: акубаротравми (14.05.2022) вибухового осколкового поранення правої гомілки у вигляді нейросенсорної приглухуватості, невропатії правого великогомілкового нерва з тимчасовим порушенням функції

Поранення, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. (довідка про обставини поранення №1502 від 18.07.2022 видана командиром військової частини НОМЕР_4 , підстава наказ командира в/ч НОМЕР_4 № 274 від 06.07.2022).

На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, графи _ ТДВ_ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.».

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2022 року № 201 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з лікування військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , 20.07.2022 року.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2022 року № 201 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 до АДРЕСА_2 терміном на 30 діб з 20.07. по 18.08.2022 року.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.08.2022 року № 231 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відпустки за станом здоров`я в місце дислокації військової частини НОМЕР_1 з 19.08.2022 року.

Отже, вбачається, що з 18.07.2022 року по 19.07.2022 року позивач проходив ВЛК, а з 20.07.2022 року по 18.08.2022 року перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК військової частини НОМЕР_3 № 951 від 19.07.2022 року.

Зі змісту наданої позивачем до матеріалів справи довідки ВЛК військової частини НОМЕР_3 № 951 від 19.07.2022 року судом встановлено, що отримана позивачем поранення, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів, водночас в довідці відсутні медичні висновки про ступінь важкості поранення.

Наявні у матеріалах справи докази не підтверджують тієї обставини, що позивач 14.05.2022 року одержав тяжке поранення під час захисту Батьківщини, що є обов`язковою умовою для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування.

Суд зауважує, що згідно з окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/в/29 також було зобов`язано керівників ВЛК під час надання рекомендацій про потребу у відпустці одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Суд не має повноважень визначати, чи отримане військовослужбовцем поранення є тяжким, оскільки відповідні висновки (постанови) з цього питання приймають ВЛК, а у випадку незгоди із такими висновками військовослужбовець має право оскаржити їх в адміністративному чи судовому порядку, а в подальшому (у разі внесення змін до відповідних довідок чи постанов ВЛК щодо тяжкості поранення в цілях надання відпустки та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168) звертатися до командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди.

Доказів оскарження довідки ВЛК військової частини НОМЕР_3 № 951 від 19.07.2022 року матеріали справи не містять.

Враховуючи, що для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування після поранення необхідною умовою є отримання саме тяжкого поранення, що має підтверджуватися висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, однак надана позивачем довідка ВЛК військової частини НОМЕР_3 № 951 від 19.07.2022 року, медичні висновки про ступінь важкості поранення не містить, отже, з вказаних мотивів у задоволенні позову в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 в розмірі 100000грн за період 20.07.2022 року по 18.08.2022 року (перебування у відпустку за станом здоров`я) необхідно відмовити.

Стосовно виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн. відповідно до Постанови №168 за період з 18.07.2022 по 19.07.2022 року, суд зазначає, що дані вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивач перебував у закладі охорони здоров`я не у зв`язку із пораненням, а був направлений для проходження ВЛК.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою у позові, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 242-246, 250, 262, 255-258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язння військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 11.04.2025 року.

Суддя Г.В. Лебедєва