Справа № 440/1949/25
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 р. Справа № 440/1949/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, по справі № 440/1949/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Крюківського районного суду м. Кременчука , Автозаводського районного суд м. Кременчук

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач-1), Крюківського районного суду м. Кременчук (далі відповідач-2), Автозаводського районного суду м. Кременчук (далі відповідач-3) якій просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови видавати позивачці довідку про отримання помісячно від 17.02.2009р. - 2025року соціальну допомогу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області видавати позивачці довідку про виплату помісячно: соціальну допомогу, а не довідку про доходи (на вимогу для пред`явлення на вимогу);

- визнати протиправними дії Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області справа № 537/1816/24, 537/3797/23, 537/857/23, 537/1658/20 щодо винесеної вимоги ОСОБА_1 : сплатити судовий збір відповідно до ч.3 ст. 7 ЗУ « Про державний бюджет» визначено установити з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку для працездатних осіб -3028 гривень;

- зобов`язати Крюківський районний суд м. Кременчук Полтавської області щодо ОСОБА_1 , пенсіонер за віком, отримувач соціальних допомоги, не робити припущення ОСОБА_1 отримує доходи, та є працююча пенсіонер за віком зобов`язувати сплачувати судовий збір, так як відсутні доходи, по факту не працююча, а ОСОБА_1 є отримувач: соціальних допомог, які не є доходом;

- визнати протиправними дії Автозаводського районного суду м. Кременчук справа №524/7611/16, щодо винесеної вимоги ОСОБА_1 сплатити судовий збір відповідно до ч.3 ст. 7 ЗУ « Про державний бюджет» визначено установити з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку для працездатних осіб -3028 гривень;

- зобов`язати Автозаводський районний суд м. Кременчук щодо ОСОБА_1 пенсіонер за віком, отримувач соціальних допомоги, не робити припущення ОСОБА_1 отримує доходи та є працююча пенсіонер за віком, зобов`язувати сплачувати судовий збір, так як відсутні доходи, по факту не працююча, а ОСОБА_1 є отримувач: соціальних допомог, які не є доходом;

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, пишуть припущення що позивач ОСОБА_1 , пенсіонер за віком, отримує пенсію доходи розміром 2970 грн. з надмірним стажем 7 років - 72.27грн, не працює за станом здоров`я 71 рік, прожитковий мінімум 2361грн., а не 3028 грн. соціальна допомога менша за прожитковий мінімум 3028 грн. на 58 гривень;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в рішенні 35 від 04.10.2024 писати: Соціальна допомога так як пенсія:1032.41 із 2970грн. = 1937.59 більше доплат, а це є соціальна допомога 2970 грн. і менша за прожитковий мінімум 3028 грн. -58 грн. це з понаднормовим стажем 7 років.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 440/1949/24 з направленням справи до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що довідка про доходи, яку вона в своєму позові просить видати Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області, є підставою вимог до інших відповідачів, оскільки судами було зобов`язано надати докази щодо звільнення від сплати судового збору.

Відповідачі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції при поверненні позову зроблено висновок, що вищезазначені позовні вимоги є самостійними і такими, що не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами. Позовна заява містить окремі позовні вимоги, кожна з яких пов`язана з окремим публічно-правовим спором, який виник між сторонами, тобто, позовна заява є багатопредметною. Отже, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог значно ускладнить та сприятиме затягуванню вирішення спору по суті, оскільки подані на обґрунтування позовних вимог документи, не є пов`язаними між собою.

Переглядаючи судове рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням установленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 1 статті 172 КАС України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також частиною 1 статті 21 КАС України.

Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Характер позовної вимоги визначається характером спірних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.

Отже, у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

В свою чергу, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (пункт 23 частини першої статті 4 КАС України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 640/27758/20.

Як встановлено в суді першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, зі змісту позовних вимог випливає, що позивачем оскаржуються дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо:

відмови видавати позивачці ОСОБА_1 довідку про отримання помісячно від 17.02.2009р.- 2025 року соціальну допомогу та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області видавати позивачці таку довідку про виплату помісячно: соціальну допомогу, а не довідку про доходи (на вимогу для пред`явлення на вимогу);

припущення, що позивач ОСОБА_1 , пенсіонер за віком, отримує пенсію доходи розміром 2970 грн. з надмірним стажем 7 років - 72.27грн, не працює за станом здоров`я 71 рік, прожитковий мінімум 2361грн., а не 3028 грн. соціальна допомога менша за прожитковий мінімум 3028 грн. на 58 грн. та зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в рішенні 35 від 04.10.2024 писати - соціальна допомога так як пенсія:1032.41 із 2970грн. = 1937.59 більше доплат, а це є соціальна допомога 2970 грн. і менша за прожитковий мінімум 3028 грн. -58 грн. це з понаднормовим стажем 7 років.

Окрім того, ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги до Крюківського районного суду м. Кременчук про визнання протиправними дії відповідача у справах №537/1816/24, 537/3797/23, 537/857/23, 537/1658/20 щодо винесеної вимоги сплатити судовий збір ОСОБА_1 , відповідно до ч.3 ст. 7 ЗУ « Про державний бюджет», визначено установити з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку для працездатних осіб -3028 гривень та зобов`язання Крюківський районний суд м. Кременчук Полтавської області щодо ОСОБА_1 пенсіонера за віком, отримувача соціальних допомоги не робити припущення, що отримує доходи, та є працююча пенсіонер за віком зобов`язувати сплачувати судовий збір, так як відсутні доходи, по факту не працююча, та є отримувачем соціальних допомог, які не є доходом.

Окрім того, ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги до Автозаводського районного суду м. Кременчук про визнання протиправними дії Автозаводського районного суду м. Кременчук справа №524/7611/16 , щодо винесеної вимоги сплатити судовий збір ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст. 7 ЗУ « Про державний бюджет» визначено установити з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку для працездатних осіб -3028 грн. та зобов`язати Автозаводський районний суд м. Кременчук щодо пенсіонера за віком, отримувач соціальних допомоги Гордєєвої В.Я., не робити припущення, що вона отримує доходи та є працююча пенсіонер за віком, зобов`язувати сплачувати судовий збір, так як відсутні доходи, по факту не працююча, а є отримувачем соціальних допомоги, які не є доходом.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, частина заявлених позовних вимог стосується оскарження: дій Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області щодо відмови видати позивачці ОСОБА_1 довідку про отримання помісячно від 17.02.2009р.- 2025 року соціальну допомогу та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області видавати позивачці таку довідку про виплату помісячно - соціальну допомогу.

Оскарження перелічених дій Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області в позовній заяві одночасно об`єднано вимогами до Крюківського районного суду м.Кременчук та до Автозаводського районного суду м. Кременчук щодо вимоги про сплату судового збору ОСОБА_1 .

Тобто, в позовній заяві сформульовано позовні вимоги до різних відповідачів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовна заява містить окремі позовні вимоги, кожна з яких пов`язана з окремим публічно-правовим спором, який виник між сторонами, тобто, позовна заява є багатопредметною.

Так, пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Поряд з тим, за змістом частини шостої статті 172 КАС України суд вправі за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів адміністративного судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Проте таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог (ч.6 ст. 172 КАС України).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 420/3956/20 від 30.09.2020.

Отже, оскільки позивач об`єднав у позовній заяві вимоги, кожна з яких може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднає позовні вимоги, то висновок про необхідність повернення позовної заявив повному обсязі є передчасним та таким, що суперечить завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, ЄСПЛ за результатами розгляду справиv. Romania зазначив, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.

Так, у справіv. France ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права і свободи, визначені в Конвенції, порушено, повинен отримати ефективний засіб правового захисту у національному органі, незважаючи на те, що порушення вчинено особами, які діють в офіційній якості.

Суд повинен дотримуватися принципу верховенства права, одним з елементів якого є доступ до суду, який відповідно до статті 6 КАС України застосовується адміністративними судами з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень, передбачених ч. 6 ст. 172 КАС України, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 440/1949/25 - скасувати.

Справу № 440/1949/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Крюківського районного суду м. Кременчук, Автозаводського районного суду м. Кременчук про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський О.А. Спаскін