Справа № 160/2555/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2025 рокуСправа №160/2555/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
29.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову ОСОБА_1 , винесену в листі від 02.12.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пільгової пенсії за віком за Списком №1 з застосуванням ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 призначену пенсію з застосуванням ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з моменту звернення із заявою до Пенсійного фонду від 11.11.2024 року.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.11.2024 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», так як її стаж за Списком №1 24 роки при необхідному 7 років 6 місяців в гірничому виробництві гірничо-збагачувальна фабрика. Однак, листом відповідача позивачу було повідомлено про відмову в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», так як позивач не працювала під землею. Позивач не погоджується із такими діями відповідача, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 18.02.2025 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
11.11.2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», так як її стаж за Списком №1 24 роки при необхідному 7 років 6 місяців в гірничому виробництві гірничо-збагачувальна фабрика.
Не погодившись із обчисленням розміру пенсії за віком на пільгових умовах без урахування статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Загальні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148 від 03.10.2017 року (далі Закон №2148) внесено зміни до Закону №1058, зокрема, абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058 викладено у такій редакції: Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
У відповідності до ст.1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (далі Закон №345) встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно до ст.8 Закону №345 (у редакції чинній з 11.10.2017 року) визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 11.10.2017 року особам, пенсія яким призначена за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які відпрацювали саме на підземних роботах, зокрема, не менш як 7,5 років для жінок та на яких розповсюджується дія Закону №345, мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Судом встановлено, що згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №1151- від 20.08.2020 року ОСОБА_1 у періоди з 02.09.1998 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 12.06.2014 року, з 13.06.2014 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 10.04.2018 року, з 12.04.2018 року по 03.07.2018 року, з 05.07.2018 року по 14.01.2020 року, з 17.01.2020 року по теперішній час працювала повний робочий день в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посадах машиніста конвеєра (кранівника), зайнятим на збагачувальних фабриках рудних і нерудних копалин, що містять у пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двооксиду кремнію, наведена посада, яку займала позивач, відносяться до Списку №1.
Інформація у вищенаведеній довідці кореспондується із записами в трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 від 24.03.1995 року, копія якої наявна у справі.
Суд відхиляє посилання позивача у позові на те, що розмір її пенсії повинен бути обрахований згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» через наявність у неї необхідного пільгового стажу для такого обчислення, оскільки лише у разі якщо особа, на яку розповсюджується дія Закону №345, та пенсія якій призначена за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відпрацювала саме на підземних роботах, зокрема, не менш як 7,5 років для жінок, то розмір її пенсії обчислюється виходячи з положень абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058 та ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.
Таким чином, оскільки відомості наведені у трудовій книжці позивача та в уточнюючій вищенаведеній довідці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №1151- від 20.08.2020 року не підтверджують факту того, що позивачка працювала повний робочий день саме на підземних роботах, що є неодмінною умовою для обчислення її пенсії із застосуванням положень ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", суд приходить до висновку, що пенсійним органом правомірно не було здійснено позивачеві обчислення розміру пенсії відповідно до вимог ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", а відповідно, позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про відмову ОСОБА_1 , винесену в листі від 02.12.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пільгової пенсії за віком за Списком №1 з застосуванням ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, за ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладається на кожну сторону, тобто, у даному випадку, на позивача.
Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність відмови відповідача у здійсненні позивачу перерахунку та виплати пенсії відповідно до вимог ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", з урахуванням положень чинного пенсійного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, та встановлених судом обставин у справі.
Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.
Отже, з урахуванням того, що у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем слід покласти на позивача за нормами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна