Справа № 420/31260/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/31260/24

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 25.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) (далі відповідач), в якому просив:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 30556,68 гривень, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачено на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі №420/29550/23, протиправною;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) 30556,68 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке було виплачено йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі №420/29550/23, на його користь;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування і виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01 серпня 2022 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 21 серпня 2024 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, протиправною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01 серпня 2022 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 21 серпня 2024 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 21 серпня 2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року у справі №420/29550/23 військовою частиною НОМЕР_1 були виплачені кошти. Проте позивачем було встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 з суми донарахованого грошового забезпечення було відраховано 30556,68 грн. податку на доходи з фізичних осіб, що є порушенням вимог чинного законодавства, а також ненараховано компенсацію втрати частини доходів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що в період з 11 липня 2022 року по 03 серпня 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони).

Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 11 липня 2022 року №200-ОС «Про особовий склад» капітана 2 рангу ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу загону та всі види забезпечення.

Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 03 серпня 2023 року №259-ОС «Про особовий склад» капітана 2 рангу ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Остаточною датою закінчення проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивача є 03 серпня 2023 року.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується наявним у нього посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , виданого Східним регіональним управління 04 травня 2015 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року у справі №420/29550/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 та доплатити за період з 01.08.2022 по 19.05.2023 року включно, належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення (щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення), обчислені із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року у справі №420/29550/23 21 серпня 2024 р. військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 було виплачено 136 656,26 гривень, що підтверджується випискою з карткового рахунку в АТ КБ «Приватбанк».

Позивач зазначає, що 02 вересня 2024 року отримав письмову відповідь від військової частини НОМЕР_1 та розрахунок грошового забезпечення згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі № 420/29550/23, з якої вбачається, що з суми донарахованого грошового забезпечення, яке було виплачено ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі № 420/29550/23, було відраховано 30 556,68 гривень податку на доходи з фізичних осіб та не проведено його грошову компенсацію відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема військовослужбовцями, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум, які стягнуті на виконання рішення суду, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 за №44 (далі - Порядок №44), цей порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пунктами 2, 3 Порядку №44 передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Згідно з пунктом 4 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Пунктом 5 Порядку №44 визначено, що грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних

осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Положеннями до п.168.5 ст.168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З аналізу наведених норм вбачається, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема військовослужбовцями, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, на суму, що була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року у справі №420/29550/23, яке набрало законної сили.

Розмір грошової компенсації для відшкодування позивачу суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 30 556,68 грн. підтверджується долученим до справи розрахунком грошового забезпечення позивача згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі 420/29550/23, згідно якого позивачу нараховано 169759,13, в тому числі ПДФО 30556,68 грн., військовий збір 2564,39 грн..

Це спростовує посилання апелянта щодо неможливість відшкодування позивачу утриманого військового збору, оскільки суд першої інстанції не включав суму утриманого військового збору до суми грошової компенсації, яка підлягає виплаті позивачу, на підставі Порядку №44.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення за весь час затримки виплати, судова колегія зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-II та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, якою затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 1 Порядку №159, визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із п.п.2, 3 Порядку №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Пунктом 4 Порядку №159, передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Так, як вбачається з вище встановленого, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року у справі №420/29550/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 та доплатити за період з 01.08.2022 року по 19.05.2023 року включно, належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення (щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення), обчислені із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Саме на виконання цього рішення, за період з 01.08.2022 року по 19.05.2023 року, відповідач лише 21.08.2024 року, тобто з порушенням строків виплати грошового забезпечення більше ніж на один місяць, виплатив позивачу належне грошове забезпечення у сумі 136 656,26 грн..

Викладене є підставою для отримання позивачем компенсації втрати частин доходу.

Згідно із частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначене судове рішення є преюдиційним для справи, що розглядається.

У контексті обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Відповідно приписів ст.7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Отже, законодавець передбачив можливість прийняття рішення по стягненню суми компенсації окремо від стягнення суми основного боргу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частин доходу у зв`язку із порушенням строків виплати грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 200/15033/21 від 06 березня 2024 року.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька