Справа № 640/21526/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 рокусправа № 640/21526/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовський Р.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

На розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, у якій просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №-2615 від 29.04.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 20.09.2021.

Ухвалою від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22 листопада 2021 року о 13:30 год.

Відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 справу №640/21526/21 передано Львівському окружному адміністративному суду.

21 березня 2025 року адміністративна справа №640/21526/21 надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Брильовського Р.М.

Ухвалою судді від 24 березня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/21526/21; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для укладення ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки від 25.12.2010 слугувало набуття ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю, яка знаходилася на земельній ділянці. Позивачка стала власницею нерухомого майна в центрі м. Києва у 2009р. загальною площею 6124,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а у 2010 уклала із Київською міською радою договір оренди земельної ділянки на 25 років, на підставі чого здійснювалась сплата плати за землю (орендної плати) весь час до 2016р. включно, і вже у 2017р. об`єкт нерухомого майна вибув із її володіння поза волею власника, віндикаційний позов досі розглядається місцевим судом (справа № 761/28262/20). Відтак, сплата позивачкою як неволодіючою власницею плати за землю (орендної плати) не здійснювалась весь час неможливості користуватись своїм об`єктом нерухомого майна, і, відповідно, земельною ділянкою, на якій він знаходиться. Оскільки у 2017 позивачка була позбавлена права власності на об`єкт нерухомого майна, вона перестала в цей самий момент бути користувачем земельної ділянки, на якій він знаходиться. У вересні 2017 року ОСОБА_1 була незаконно позбавлена права власності на нежитлову будівлю, яка розташована на земельній ділянці, щодо якої і укладався договір оренди земельної ділянки у 2010 році. Так само, ОСОБА_1 із вересня 2017 року позбавлена права користування та доступу до земельної ділянки у зв`язку із рейдерським захопленням нежитлової будівлі. Відповідно до інформаційної довідки №219302841 від 06.08.2020 власником нежитлової будівлі з влаштуванням паркінгу загальною площею 6124,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , значиться «AMITIEL HOLDING LIMITED» (Компанія «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД») на підставі договору від 29.09.2017 купівлі-продажу нерухомого майна. Після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, чи його рейдерського захоплення, що призвело до зміни власника, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене. Іншими словами, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна. Просив позов задовольнити.

Відповідач у своїх запереченнях вказує, що згідно з базою даних інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДПС, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДПС у м. Києві, як платник податку на майно, в частині плати за землю фізичних осіб (орендна плата з фізичних осіб) за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0775 га. (775 кв.м.), кадастровий номер ділянки: :91:176:0025, відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 25.12.2010р. № 939 (договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 31.01.2011 р. за № 91-6-00925 у книзі записів державної реєстрації договорів). Станом на момент написання відзиву, відповідно до даних Державного земельного кадастру, інформація є актуальною щодо того, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є орендарем земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.03.2020 виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки яка знаходить за адресою: АДРЕСА_2 , площею 775 кв.м., кадастровий номер ділянки: :91:176:0025, складає - 14599680,42 грн. Таким чином, відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 25.12.2010р. № 939 (зареєстрованого від 31.01.2011 р. за № 91-6-00925) застосовується ставка податку в розмірі - 11,25% від нормативної грошової оцінки. Головне управління ДПС у м. Києві прийняло ППР від 29.04.2021 №-2615 на суму 1642464,05 грн по орендній платі з фізичних осіб ОСОБА_1 . Стерджує, що оскільки орендарем земельної ділянки є ОСОБА_1 то саме на неї відповідно до пункту 288.2 статті 288 ПК покладено обов`язок щодо сплати орендної плати згідно з договором оренди землі. Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями бази даних інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДПС, позивач перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДІІС у м. Києві, як платник податку на майно, в частині плати за землю фізичних осіб (орендна плата з фізичних осіб) за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0775 га (775 кв.м.), кадастровий номер ділянки: :91:176:0025, відповідно до договору оренди земельної ділянки від 25.12.2010 № 939 (договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 31.01.2011 за № 91-6-00925 у книзі записів державної реєстрації договорів).

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.03.2020 виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 775 кв.м., кадастровий номер ділянки: :91:176:0025, складає - 14599680,42 грн.

Згідно з договором оренди земельної ділянки від 25.12.2010 № 939 (зареєстрованого від 31.01.2011 за № 91-6-00925) ставка податку застосовується в розмірі - 11,25% від нормативної грошової оцінки.

Головне управління ДПС у м. Києві прийняло податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 №-2615 на суму 1642464,05 грн по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010700) ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивачка звернулася із вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Згідно з статтею 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі- Закон № 161-XIV) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України(далі -ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту14.1ст.14ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

За змістом підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу землекористувачі - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (підпункт14.1.136. пункту14.1ст.14ПК України).

Відповідно до пп.270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Підпунктом 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з пунктом 287.6 статті 287 ПК України при переході права власності на будівлю,споруду(їх частину) податок за земельні ділянки,на яких розташовані такі будівлі,споруди (їх частини),з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Згідно з пунктами 288.2,288.3 статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Абзацом 1 пункту 287.1 статті 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з абзацом другим пункту287.1 статті 287 ПК України у разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Частинами першою і другою статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до статей 125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічним чином перехід прав власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

Пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону № 161-XIV до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до абзацу 8 частини першої статті 31 Закону № 161-XIV договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду,що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Аналіз зазначених норм законів свідчить, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, який зобов`язаний сплачувати орендну плату за земельну ділянку, що перебуває у його користуванні на підставі договору оренди. Обов`язок сплачувати орендну плату виникає у землекористувача з дня виникнення права користування земельною ділянкою. Водночас набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставами припинення права користування земельною ділянкою. У цілях оподаткування у власника будівлі, споруди (їх частини) з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно виникає обов`язок зі сплати податку за землю, на якій розташовані такі будівлі, споруди (їх частини). Якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, однак обов`язок зі сплати орендної плати виникне тільки на підставі укладеного договору оренди землі.

Отже, у разі набуття права власності на нерухоме майно, що розміщене на землі, та не оформлення права користування на таку земельну ділянку обов`язок зі сплати земельного податку виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що розміщене на цій землі, адже якщо особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на земельній ділянці, то до неї як набувача переходить право користування земельною ділянкою. Водночас землекористувач має сплачувати плату за землю за фактичний період використання землі у поточному році.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 у справі № 808/2684/15.

З матеріалів справи вбачається, що 21.05.2009 позивачка ОСОБА_1 набула право власності на нежитлову будівлю з влаштуванням паркінгу загальною площею 6124,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування адміністративного будинку із влаштуванням паркінгу від 21.05.2009, укладеного між ОСОБА_2 як дарувальником та ОСОБА_1 як обдаровуваною, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пилипенко О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №792.

24.12.2009 рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 №1010/3079 передано позивачці ОСОБА_1 в оренду на 25 років земельну ділянку площею 0,0775 га, кадастровий номер :91:176:0025, яка знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Рильський 4, для експлуатації та обслуговування адміністративного будинку із влаштуванням паркінгу.

25.12.2010 між Київською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди Земельної ділянки на 25 років, а також між сторонами договору підписано акт приймання-передачі.

У матеріалах справи знаходиться рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 (22.05.2019 набрало законної сили), яке ухвалено у справі №910/6869/18 за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Компанія "Amitiel Holding Limited" про визнання недійсним акту приймання-передачі, визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування рішення та запису, визнання права власності на нерухоме майно.

Вказаним рішенням суду встановлено, що 29.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Естейт.Проперті.Груп" (продавець) та Компанією "Amitiel Holding Limited" (покупець) укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого Компанія "Amitiel Holding Limited"набула права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля з влаштуванням паркінгу Літ.А, загальною площею 6 124,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000 за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності на нерухоме майно зареєстровано за Компанією "Amitiel Holding Limited"в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 98928659 від 29.09.2017 виданий Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В.

Отже, з встановлених вказаним рішенням суду обставин вбачається, що згаданий об`єкт нерухомості 29.09.2017 відчужений Компанії "Amitiel Holding Limited", яка як новий власник розпочала користування земельною ділянкою з придбаним нерухомим майном, тобто з 29.09.2017 позивачка як власник не була користувачем земельної ділянки, на якій розташований відчужений об`єкт нерухомості.

Тому, з моменту державної реєстрації (29.09.2017) обов`язок зі сплати податку на землю, на якій розташована нежитлова будівля з влаштуванням паркінгу, загальною площею 6 124,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , лежить на новому власнику такої будівлі, а саме: Компанії "Amitiel Holding Limited".

Вказаним рішенням Господарського суду міста Києва визнано за Компанією "Amitiel Holding Limited" (місцезнаходження: 1-й поверх, Декк Хауз, Зіппора Стріт, Провіденс Індастріел Істейт, а/с 1345, о Має, Республіка Сейшельські Острови, код за реєстром Республіки Сейшельські Острови 157986) право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля з влаштуванням паркінгу Літ.А, загальною площею 6 124,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000 за адресою: м. Київ, пров. Рильський 4 .

Згідно з інформаційною довідкою № 219302841 від 06.08.2020 на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 у справі №910/6869/18 власником нежитлової будівлі з влаштуванням паркінгу, загальною площею 6 124,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Рильський 4, 22.10.2018 зареєстровано Компанію "Amitiel Holding Limited".

Відповідно до вимог ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки у позивача упродовж 2021 року було відсутнє право власності на нерухоме майно - будівлі та споруди, розміщене на земельній ділянці, тобто позивачка не користувалась земельною ділянкою як власник, то визначення контролюючим органом позивачу оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням грошового зобов`язання з орендної плати за землю за 2021 рік є протиправним.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №-2615 від 29.04.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 11350,00 грн сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович