Справа № 712/6018/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/6018/23 Суддя (судді) першої інстанції: Токова С.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Черкаської митниці Державної митної служби України на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил Черкаської митниці № 0054/90200/22, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст.485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої з митних платежів, що становить 53099,34 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду з указаним позовом.

Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил № 0054/90200/22 від 14.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 485 Митного кодексу України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 53 099,34 грн, провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 при здійсненні декларування товару за МД №UA902050/2019/501439 безпідставно заявив митному органу про наявність у нього пільги зі сплати ввізного мита, що призвело до звільнення від сплати ввізного мита та зменшення розміру податку на загальну суму 17699,78 грн (ввізне мито - 14749,82 грн, ПДВ - 2949,96 грн). Такі обставини митним органом встановлені за допомогою звернення до митних органів Республіки Польща, які підтвердили, що походження товару не підпадає під преференційні правила. Тому, на думку посадових осіб Черкаської митниці, позивачем вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, тобто вчинено правопорушення за ч. 1ст.485 МК України.

Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив позивачу строк звернення до суду. На думку апелянта, оскаржувана постанова набрала законної сили 27.12.2022 (після закінчення строку оскарження), а з цим позовом позивач звернувся 16.06.2023, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Також апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про пропущення відповідачем строків на притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки, фіксуючи протоколом від 21.11.2022 факт порушення позивачем митних правил, а не як помилково вважає суд 30.07.2020 (отримання митним органом листа митних органів Республіки Польща від 08.07.2020 №0601-IGC.4331.3.2020.KD), митниця діяла в межах 6-місячного строку накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаської митниці Державної митної служби України на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 квітня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.02.2019 Черкаською митницею ДФС за митною декларацію типу ІМ-40-ДЕ №UA902050/2019/501439 (далі - МД) здійснено митне оформлення в режимі імпорту товару «пакувальна плівка і плівкові вироби з полімерів етилену бувші у використанні (вторинна сировина), у вигляді шматків, деформовані (м`яті, рвані, пресовані), не придатні для використання за прямим призначенням в якості упаковки, які можуть бути використані для подальшої переробки, колір-прозорий» вагою 22780,00 кг та вартістю 39865,00 польських злотих.

Вказаний товар надійшов на адресу ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на виконання зовнішньоекономічного договору від 17.07.2018 №17072018, укладеного зазначеною особою з компанією «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, POLSKA» (POLSKA, 50-134, M. WROCLAW, UL. BIALOSKORNICZA, 15/16, LOCAL 1.) за комерційним інвойсом від 30.01.2019 №07/01/2019 та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 30.01.2019№A028139.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 29 додатка I-A «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом), ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII, в графі 36 МД №UA902050/2019/501439 ФОП ОСОБА_1 заявлено наявність пільги по сплаті ввізного мита (код пільги 410).

Підставою для отримання вказаної пільги послугував сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AN0034454 від 01.02.2019, отриманий ФОП ОСОБА_1 від компанії «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, POLSKA» згідно п. 3.10. зовнішньоекономічного договору від 17.07.2018 №17072018.

Згідно з графи 47 МД №UA902050/2019/501439 «Нарахування мита та митних платежів» при декларуванні вищевказаного товару ФОП ОСОБА_1 було сплачено митні платежі на загальну суму 58999,26 грн (податок на додану вартість (код 028) - 20%). При цьому, нарахування ввізного мита (код 020) в сумі 14749,82 грн здійснено умовно у зв`язку зі звільненням від оподаткування на підставі заявленої в графі 36 МД пільги за кодом 410.

Згідно інформації митних органів Республіки Польща, доведеної листом Державної митної служби України від 27.06.2022 №15/15-03-01/7/2125 встановлено, що сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AN0034454 від 01.02.2019 є автентичним, але експортер (компанія «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, POLSKA») не надав витребувані під час розслідування документи та не довів преференційне походження товару, а тому останній не має преференційного походження з ЄС.

21.11.2022 за даним фактом уповноваженою посадовою особою Черкаської митниці за наявності приводів та підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 491 МК України, відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №0054/90200/22 за ч. 1 ст. 485 МК України.

Протокол складено на підставі інформації митних органів Республіки Польща, доведеної листом Державної митної служби України від 27.06.2022 № 15/15-03-01/7/2125, яким встановлено, що сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AN0034454 від 01.09.2018 є автентичним, але експортер (компанія «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA.POLSKA») не надав витребувані матеріали під час розслідування документи та не довів преференційне походження товару, а тому останній не має преференційного походження з ЄС. Тому, на думку посадових осіб Черкаської митниці, ФОП ОСОБА_1 було вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, тобто, вчинено правопорушення за ч. 1 ст.485 МК України.

14 грудня 2022 року Черкаською митницею в особі начальника Черкаської митниці Меньшикова Д.О. винесено постанову про порушення митних правил № 0054/90200/22, згідно якої, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплачених митних платежів, що становить 53099,34 грн.

Постанова мотивована тим, що ФОП ОСОБА_1 під час здійснення декларування товару за МД від 30.01.2019 № UA902050/2019/501439 безпідставно заявлено наявність пільги зі сплати ввізного мита, що призвело до звільнення від сплати ввізного мита та зменшення розміру ПДВ на загальну суму 17699,78 грн. Підставою для отримання вказаної пільги послугував сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AN0034454 від 01.022019, отриманий ФОП ОСОБА_1 від компанії «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA. POLSKA» згідно п.3.10 зовнішньоекономічного договору від 17.07.2018 № 17072018. Він є співзасновником вказаної компанії, тобто ФОП ОСОБА_1 та компанія «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA. POLSKA» є взаємопов`язаними особами.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що розгляд справи про порушення митних правил здійснювався за відсутності позивача та підтвердження факту належного його повідомлення, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідачем пропущений шестимісячний строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки про порушення його декларування відповідачу стало відомо в 2020 році з відповіді, яку надіслала Республіка Польща, а перевірка достовірності подання митної декларації та виявлення позивачем порушення митних правил відбулось з моменту складення протоколу про порушення митних правил, а саме: 22.11.2022.

Щодо поновлення позивачу строку звернення з адміністративним позовом, суд першої інстанції зазначив, що оскільки оскаржувану постанову позивач отримав 05.06.2023, то процесуальні строки підлягають поновленню з причин поважності їх пропущення. Крім того, відповідачем не надано доказів вручення ОСОБА_1 належним чином оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України), відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

За приписами частини 1 статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частинами 7-8 статті 257 МК України закріплено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Положеннями ч. 1 ст. 266 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно з пунктами 1,4 частини 1 статі 289 МК України, обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України; після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Частиною 1 статті 281 МК України визначено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

За приписами частини сьомої статті 36 МК України, повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Статтею 26 Глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі - Протокол І).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару ЕиК1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

У силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 43 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини 1 статті 485 МК України (в редакції, чинній на час митного оформлення позивачем товару), заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2022 року Черкаською митницею в особі начальника Черкаської митниці Меньшикова Д.О. винесено постанову про порушення митних правил № 0054/90200/22, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 53099,34 грн.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

У силу ч. 4 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Зазначена норма кореспондується з частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 531 МК України визначено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил, що призвело до порушення його права на участь при розгляді справи.

На думку колегії суддів, такий висновок є обґрунтованим та відповідає наявним у справі доказам.

Законодавством регламентовано чітку процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачає повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, поштовим відправленням з повідомленням про вручення та розгляд справи виключно за наявності відомостей про належне і завчасне повідомлення такої особи та в її присутності.

При цьому, зазначена процедура покликана забезпечити реальну можливість особі, яка притягається до відповідальності, реалізувати її процесуальні права, зокрема, право на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, бути присутньою під час розгляду справи, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що лист № 7.27.1720/10/3121 від 22.11.2022 Черкаської митниці про направлення протоколів про порушення митних правил, зокрема №0054/90200/22 (а.с. 154-156, т. 1) та лист № 7.27-1/20/10/3281 від 02.12.2022 Черкаської митниці про перенесення розгляду справ, зокрема №0054/90200/22, на 14 грудня 2022 року (а.с.157-159,т. 1) не були вручені ОСОБА_1 та повернулися на адресу Черкаської митниці, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Отже, вказане свідчить, що на час прийняття Черкаською митницею оскаржуваної постанови від 14 грудня 2022 року № 0054/90200/22 у відповідача не було відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 квітня 2018 року у справі №156/404/17 зазначив наступне: «… безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в даній справі через відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил».

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неповідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про порушення митних правил є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови Черкаської митниці в справі про порушення митних правил №0054/90200/22 від 14.12.2022.

При цьому, питання щодо наявності чи відсутності в діях позивача складу порушення митних правил та вирішення питання накладення стягнення, у тому числі дотримання відповідачем строків на притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів не досліджує, оскільки відповідачем порушена процедура щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд вважає необґрунтованими, оскільки, у матеріалах справи відсутні докази вручення належним чином ОСОБА_1 оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил №0054/90200/22 від 14.12.2022. Водночас, позивачем надані відповідні докази, що про існування оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 стало відомо після того як його адвокат, 05.06.2023 у приміщенні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального МУЮ Міністерства юстиції ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_2, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 30.05.2023. Отже, позивач, звернувшись до суду з адміністративним позовом - 16.06.2023 (відмітка штемпелю суду на першому аркуші позову), дотримався строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційні скарги Черкаської митниці Державної митної служби України на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма