Справа № 560/11036/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

10 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 31.07.2024 до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд:

" - визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.08.2023 по 31.08.2023 (включно);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.08.2023 по 31.08.2023 (включно);

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.08.2023 по 31.08.2023 (включно);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.08.2023 по 31.08.2023 (включно);

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168,.в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної, агресії за період з 01.05.2022 по 01.07.2022 та з 01.08.2023 по 26.08.2023;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.05.2022 по 01.07.2022 та з 01.08.2023 по 26.08.2023, з урахуванням уже виплачених сум".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його 16.08.2023 звільнено з військової служби за призовом під час мобілізації наказом командира військової частини НОМЕР_1 №232 (по стройовій частині) у запас за підпунктом «г» пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вказує, що брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Позивач посилається на те, що Військовою частиною НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено несвоєчасний розрахунок при його звільненні з військової служби та проведена не в повному розмірі виплата додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100 000, 00 гривень в розрахунку, на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки, і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.05.2022 по 01.07.2022 та з 01.08.2023 по 26.08.2023.

Ухвалою від 05.08.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою від 06.08.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду - уточненої позовної заяви (у кількості примірників, залежно від складу сторін) в якій зазначити адресу місцезнаходження відповідача - Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою від 16.08.2024 продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Від відповідача-2 10.09.2024 до суду надійшов відзив, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Вказує, що підстави для виплати позивачу додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань відсутні.

На адресу суду 30.01.2025 надійшов відзив від військової частини НОМЕР_1 , у якому в задоволенні позову відповідач-1 просить відмовити.

Зазначає, що твердження позивача про те, що Відповідач-1 відносно останнього допустив протиправну бездіяльність, є передчасними та такими, що не відповідають дійсності, а також вводить суд в оману.

Ухвалою від 27.02.2025 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 надати в триденний строк з дня отримання даної ухвали суду: письмову інформацію про загальний розмір усіх виплат, проведених позивачу при його звільненні та виключенні 16.08.2023 року зі списків особового складу частини (з розшифровкою складових такої суми, зокрема, - грошове забезпечення, одноразова грошова допомога при звільненні, компенсація за неотримане речове майно, компенсація за відпустки тощо); письмову інформацію із детальним розрахунком грошового забезпечення ОСОБА_1 за два останніх місяця роботи перед звільненням (із зазначенням кількості робочих та відпрацьованих днів у кожному місяці); письмову інформацію про середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали суду від 27.02.2025 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 надано розрахунок грошового забезпечення при звільнені майора ОСОБА_1 від 05.03.2025 року №10/1/696 та довідку про отримане грошове забезпечення з розбивкою по видах оплати ОСОБА_1 від 05.03.2025 року №10/1/695.

Ухвалою від 10.04.2025 у задоволенні клопотання відповідача-1 про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - військову частину НОМЕР_2 - відмовлено.

Ухвалою від 10.04.2025 у задоволенні клопотань Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позову без розгляду - відмовлено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №232, 16.08.2023 виключено зі списків особового складу військової частини.

01.07.2024 позивачем подано до військової частини звернення про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку, на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки, і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.05.2022 по 01.07.2022 та з 01.08.2023 по 26.08.2023.

Листом від 09.07.2024 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку та виплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.05.2022 по 01.07.2022 та з 01.08.2023 по 26.08.2023.

Так, 12.07.2024 позивачем подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про зазначення причини несвоєчасного розрахунку зі заявником, при звільненні 16.08.2023 з військової служби заступника командира батальйону з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_1 .

Також 12.07.2024 позивачем подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 звернення про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.05.2022 по 01.07.2022таз 01.08.2023 по 26.08.2023 року.

Позивач, вважаючи дії військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірними, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній з 19.07.2022), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно із ч.2 ст.117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Враховуючи наведене, позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно статті 117 КЗпП України.

Як наслідок, бездіяльність відповідача-1, а саме: військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є протиправною.

Тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про нарахування і виплату середнього заробітку за період з 16.08.2023 по 31.08.2024 включно, суд зазначає таке.

Згідно із матеріалами справи, позивача було виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з16.08.2024 року.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року по справі № 821/1226/16).

Саме в цей день (день звільнення, або день виключення зі списків частини для військовослужбовців) на підставі ст.116 КЗпП України роботодавець повинен був виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

А тому строк затримки по виплаті заробітної плати слід рахувати з 17.08.2024 року, оскільки відповідальність за порушення зазначених норм починається з наступного дня після не проведення зазначених виплат.

При цьому, суд враховує правові висновки Верховного Суду (зокрема, які викладені у постанові від 06.08.2020 у справі № 813/851/16), відповідно до яких суд, що приймає рішення про стягнення на користь особи суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, має вказати не лише період, а і конкретну суму, яка підлягає стягненню.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 п.2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За правилами п. 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, згідно із чинним законодавством, нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням. Середньоденне грошове забезпечення військовослужбовця обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період.

Суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168) запроваджено додаткову винагороду у розмірі до 30000,00 гривень та 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Отже, виплата додаткової винагороди залежить від певних умов та здійснюється лише в зазначений період, тобто не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір залежить від певних обставин і від виконаних завдань.

Із довідки від 05 березня 2025 року №10/1/695 про види грошового забезпечення, що нараховані ОСОБА_1 слідує, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №168, позивачу виплачена за червень та липень 2023 року.

Отже, згідно п.4 Порядку №100 відсутні правові підстави для включення такої до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Згідно з довідкою відповідача від 05 березня 2025 року №10/1/695, позивачу нараховано за червень - липень 2023 року 71 275,50 грн. виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати.

Сукупна кількість календарних днів за цей період складає 61 день.

Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 1 168,45 грн. (71 275,50 грн. : 61 календарних дні).

Водночас, суд враховує, що з 19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.

З огляду на дату проведення остаточного розрахунку з позивачем (31.08.2023) до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 117 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин".

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі №560/11489/22 (абз.5 п.12) та від 30 листопада 2023 року у справі №380/19103/22 (п.50).

Зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванню та вирішенню спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.

З огляду на приписи ст. 117 КЗпП України, період затримки розрахунку при звільненні обмежено шістьма місяцями, у зв`язку із чим позивачу належить до виплати компенсація у вигляді середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 17.08.2023 по 31.08.2023, тривалістю 14 календарних днів.

Сума середнього заробітку становить: 1 168,45 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) * 14 (кількість днів затримки розрахунку) = 16 358,30 грн.

При цьому, зазначена сума є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду 08.11.2018 у справі №805/1008/16-а.

Крім того, суд враховує, що від відповідачів заперечень, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 проведено 31.08.2023 року, до суду не надходило.

При цьому, суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо нарахування військовослужбовцю грошового забезпечення, в тому числі у випадку перебування військової частини на фінансовому забезпеченні в іншій військовій частині, покладені на командира військової частини, у штаті якої військовослужбовець проходить військову службу. Грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2023 №232 позивача виключено зі списків особового складу військової частини, відтак обов`язок щодо виплати коштів покладений саме на військову частину НОМЕР_1 .

Відтак, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що слід визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.08.2023 по день фактичного розрахунку - 31.08.2023 включно та стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16 358 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім ) грн. 30 коп., з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної, агресії за період з 01.05.2022 по 01.07.2022 та з 01.08.2023 по 26.08.2023 року.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі по тексту - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

За пунктом 2-1 3 Постанови №168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29 (далі Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.

Пунктом 3 Окремого доручення передбачено, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Згідно із пунктом 4 Окремого доручення, у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення, виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000, 00 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

З огляду на вказані норми, можливо дійти висновку про те, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.

Судом встановлено, що позивач просить нарахувати та виплатити додаткову винагороду, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної, агресії за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 року.

Дослідивши матеріали справи та подані докази судом встановлено, що в матеріалах справи наявний Витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (інв. №29 від 19.04.2022) у якому вказано, що у період з 01.05.2022 по 30.05.2022 в складі військової частини НОМЕР_1 : майор кравець ОСОБА_2 - безпосередньо перебував у зоні бойових дій (н.п. Люботин).

Проте, зміст вказаної копії витягу не свідчить про здійснення позивачем саме у районі бойових дій бойових (спеціальних) завдань

Сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) під час перебування в зоні бойових дій не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000, 00 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168, оскільки однією з умов виникнення права на одержання спірних виплат є перебування на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, що ототожнюється із виконанням бойових (спеціальних) завдань.

Виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

Визнання того, що позивач весь час перебував у зазначеному місці не відповідає встановленому Постановою №168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для виплати позивачу додаткової винагороди за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 до 100000 грн.

Щодо нарахування та виплатити додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної, агресії за період з 01.06.2022 по 30.06.2022, то суд зазначає, що в матеріалах справи міститься Довідка про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що видана військовою частиною НОМЕР_1 від 10.12.2023 №468.

Дана Довідка про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що видана військовою частиною НОМЕР_1 від 10.12.2023 №468, підтверджує те, що майор ОСОБА_1 в період з 01.06.2022 по 19.07.2022, з 30.07.2022 по 07.11.2022, з 13.11.2022 по 04.01.2023, з 16.01.2023 по 21.05.2023, з 28.05.2023 по 29.05.2023, 01.06.2023 по 25.06.2023, 05.07.2023 по 31.07.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 .

Підставою для видачі довідки від 10.12.2023 №468 слугували: бойові накази командира 19 осіб: №11дск від 01.06.2022 р, №26дск від 01.07.2022р., №75дск від 29.09.2022, №76дск від 29.09.2022, №84дск від 17.10.2022 р, №85дск від 04.11.2022, №86дск від 05.11.2022 та витяги із наказу командира ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (по стройовій частині): 128 дск від 18.10.2022, №162/дск від 22.11.2022, №130/дск від 10.05.2023, №210/дск від 28.07.2023, №223/дск від 09.08.2023, №236/дск від 22.08.20023;журналом бойових дій 19 осіб №2/25дск від 19.04.2022.

Однак, суд враховує, що в матеріалах справи міститься довідка про доходи №567, що видана ОСОБА_1 , яка підтверджує те, що останньому виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн.

Відтак, підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 відсутні.

Також позивач просить нарахувати додаткову винагороду, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної, агресії за період з 01.08.2023 по 26.08.2023, суд зазначає про таке.

У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів за період з 01.08.2023 по 26.08.2023, зокрема не надано бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.

Також суд звертає увагу, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №232 ОСОБА_1 16 серпня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини.

Наведене свідчить про те, що підстав для виплати додаткової винагороди позивачу встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної, агресії за період з 01.08.2023 по 26.08.2023, не має.

Додатково суд наголошує, що в межах розгляду цієї справи суд не ставить під сумнів участь ОСОБА_1 у бойових діях або інших заходах за спірний період, проте при прийнятті цього рішення виходить виключно із існуючої доказової бази, наявної у справі, яка стосується стверджуваної бездіяльності відповідача.

Інші аргументи сторін не спростовують вказаних вище висновків суду.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Згідно із статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини 1 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.08.2023 по день фактичного розрахунку - 31.08.2023 включно.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16 358 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн 30 коп., з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідачі:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя Є.В. Печений