Справа № 204/11926/24
Суддя: Книш А. В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/204/16/25

РІШЕННЯ

іменем України

14 квітня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Дубіни Сергія Миколайовича, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, у якому просив скасувати постанову інспектора взводу №1 роти 4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Дубіни С.М. серії ЕНА №3037519 від 12 вересня 2024 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн за ч.1 ст.126 КУпАП, та провадження у справі закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 вересня 2024 року відносно позивача старшим лейтенантом поліції Дубіною С.М. була винесена оскаржувана постанова, відповідно до якої позивач 12 вересня 2024 року о 22 год. 23 хв. у м. Дніпро по вул. Павлова, 3/5, після зупинки транспортного засобу за порушення Правил дорожнього руху водій не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідчені водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР. Позивач вказує, що постанова серії ЕНА №3037519 від 12 вересня 2024 року взагалі не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, протокол про адміністративне правопорушення тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Позивач також зазначає, що 12 вересня 2024 року о 22 год. 23 хв. у м. Дніпро по вул. Павлова, 3/5, він не керував транспортним засобом ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 . Позивач не є власником вказаного транспортного засобу та одразу після звернення до позивача працівників поліції з вимогою надати посвідчення водія на право керування заявив, що не керував транспортним засобом, а знаходився у ньому в якості пасажира, як і двоє його неповнолітніх дітей. Позивач вважає, що оскільки доказів його вини у вчиненні правопорушення поліцією не встановлено при винесенні оскаржуваної постанови, а тому це вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, що свідчить про неправомірність складеної відносно позивача постанови та є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції до розгляду адміністративної справи.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27 лютого 2025 року, представник відповідача Департаменту патрульної поліції Кучер Л.А. зазначає, що 12 вересня 2024 року у м. Дніпрі поліцейський під час патрулювання у складі наряду поліції зупинив транспортний засіб ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу поліцейський висунув позивачу вимогу пред`явити для перевірки документи, обов`язкова наявність яких у водія передбачена абз.2 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» та п.2.1 Правил дорожнього руху. Позивач відмовився пред`явити поліцейському такі документи, зокрема, посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, показавши натомість службове посвідчення дізнавача сектору дізнання Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції, що підтверджується відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських 474020 та 473807. Зокрема таким відеозаписом зафіксовано як поліцейський підходить до транспортного засобу, за кермом якого знаходиться позивач, а крім нього у салоні транспортного засобу на задньому сидінні перебувають лише двоє дітей, інших осіб у даному транспортному засобі чи поруч з ним немає. Також відеозаписом зафіксовано неодноразову вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія та відмову позивача виконати таку вимогу поліцейського. Зауважує, що саме по собі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, вже містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються фактичними обставинами справи, зафіксованими відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських, згідно яких за кермом транспортного засобу, зупиненого на безлюдній ділянці дороги, знаходився лише позивач та двоє його дітей, інших осіб у транспортному засобі чи поруч з ним не було. При цьому пояснити хто саме за версією позивача керував таким транспортним засобом і куди ділася така особа позивач не зміг. Представник відповідача також вказує, що наведені у позові пояснення слід розглядати лише як спробу уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене правопорушення, що є неприпустимим. Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови відсутні. Крім того, посилання позивача на те, що він не знав про винесення оскаржуваної постанови і не мав можливості ознайомитися з нею раніше не заслуговують на увагу, а тому такі причини пропуску встановленого законом строку звернення до адміністративного суду не є поважними.

У відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 17 березня 2025 року, позивач зазначив, що правил дорожнього руху не порушував, оскільки водієм не був і транспортним засобом не керував. Вказує, що на відеозаписах, на які посилається відповідач, відсутній факт керування позивачем транспортним засобом, а є лише факт знаходження позивача на передньому місці, де розташоване кермо транспортного засобу, де позивач опинився внаслідок того, що пересів із пасажирського місця на водійське, побачивши, що з зазначеного боку підходить працівник поліції. Після відповідних пояснень, наданих працівникам поліції, позивач прийняв рішення разом із дітьми пішки йти до місця мешкання. Також позивач зазначає, що відповідно до відповіді Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 14 січня 2025 року відеозапис з портативних відеореєстраторів працівників поліції за 12 вересня 2024 року під час фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, не може бути наданий у зв`язку із закінченням строку зберігання. Таким чином, вважає, що надані суду відеозаписи є недостовірними та не можуть братись до уваги при розгляді справи.

Дослідивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

12 вересня 2024 року відносно позивача старшим лейтенантом поліції роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Дубіною С.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3037519, згідно якої 12 вересня 2024 року о 22 год. 23 хв. в м. Дніпро по вул. Павлова, 3/5, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110207, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після зупинки транспортного засобу за порушення ПДР водій не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. На підставі даного порушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн (а.с.61).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.1. а) Правил дорожнього руху України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною першою статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.

Так, частиною 1 статті 40 цього Закону закріплено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Тобто, належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці із наданням доказу щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідженими судом доказами в повній мірі підтверджена та обставина, що позивач 12 вересня 2024 року о 22 год. 23 хв. у м. Дніпро керував транспортним засобом ЗАЗ 110207, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Так, з долучених відповідачем до відзиву на позовну заяву відеозаписів з портативних відеореєстраторів 474020 та 473807 вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110207, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував позивач ОСОБА_1 . В салоні вказаного транспортного засобу перебував лише позивач та двоє дітей на задньому сидінні. Будь-яких інших осіб у транспортному засобі або поруч із ним не було.

Крім того, з відеозапису реєстратора 473807 встановлено, що під час того, як працівник поліції одразу після зупинки транспортного засобу підходив до автомобіля ЗАЗ 110207, за кермом якого перебував позивач, задні габаритні ліхтарі вказаного транспортного засобу були ввімкнені, двигун працював (файл 473807 час 20:50:07-20:50:19).

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності не має значення, протягом якого часу особа керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Також судом встановлено, що на початку спілкування з поліцейським позивач не заперечував факт свого керування транспортним засобом ЗАЗ 110207, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та погодився пройти огляд на стан сп`яніння (файл 473807 час 20:50:48-20:51:10). В подальшому позивач ОСОБА_1 почав заперечувати факт свого керування транспортним засобом, однак згодом запитав «я можу їхати?» у співробітника поліції (файл 473807 час 20:55:11).

Під час спілкування з поліцейськими позивач також зазначив, що за кермом його батько (файл 473807 час 20:56:49), однак у позовній заяві та у відповіді на відзив позивач на вказану обставину не посилався, жодних доказів на доведення даної обставини суду не надано.

На вимоги поліцейського надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб позивач відповідав «даю» (файл 473807 час 20:51:12-20:51:31), однак вказані документи так і не надав та згодом зазначив, що у нього «нічого немає» (файл 473807 час 20:59:12).

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3037519 є обґрунтованою та правомірною, винесеною з дотримання вимог чинного законодавства, а доводи позивача не спростовують доводів відповідача, суперечать доказам у справі та у своїй сукупності свідчать про бажання позивача з формальних причини та мотивів уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Інші доводи позивача щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови також судом до уваги не беруться, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами і є способом захисту позивача та не спростовують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 122, 123, 243246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Дубіни Сергія Миколайовича, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий