Справа № 340/7738/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7738/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року в адміністративній справі №340/7738/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплати індексації грошового забезпечення) за період з 09.11.2020 року по 17.08.2023 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 09.11.2020 року по 17.08.2023 року у розмірі 77 935,19 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (з 19 вересня 2020 року по 17 серпня 2023 року) у сумі 77 935,19 грн.

Відмовлено у задоволені позову в іншій частині вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Наказом військової частини від 18 вересня 2020 року №197 майора ОСОБА_1 звільнено зі служби з того ж дня (а.с.8).

У наказі не зазначено про виплату індексації грошового забезпечення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі №340/2968/21 частково задоволено позов ОСОБА_1 до військової частини про зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення (а.с.63-70).

17 серпня 2023 року відповідач виплатив індексацію грошового забезпечення у сумі 77 935,19 грн. (а.с.10 (на звороті)).

Середньоденне грошове забезпечення становить 551,74 грн., а середньомісячне 17103,85 грн (а.с.51).

Позов подано до суду 11 вересня 2023 року (а.с.1-5).

Позивач вважає протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 09.11.2020 року по 17.08.2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні правовідносини регулюються приписами статей 116 і 117 КЗпП України, оскільки законодавство про проходження військової служби не передбачає жодної гарантії захисту конституційного права на оплату праці.

Приписами частини 1 статті 116 КЗпП України (в редакції на день звільнення зі служби) встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Право на виплату індексації грошового забезпечення позивач набув під час проходження військової служби.

Строк затримки розрахунку при звільненні розпочався з 19.09.2020 року, а завершився 17.08.2023 року.

Приписами частини 1 статті 151-2 Конституції України встановлено, що рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Суд застосовує редакцію статті 117 КЗпП України відповідно до висновку Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року, яким встановлено початок перебігу строку звернення до суду у спірних правовідносинах. Таким строком є дата фактичного розрахунку з працівником.

Відповідно до статті 117 КЗпП (в редакції на час спірних правовідносин) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, нормами КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Суд першої інстанції правильно визначив, що за загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми КЗпП підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Як встановлено судом першої інстанції, строк затримки розрахунку при звільненні перевищив 2 роки 11 місяців. Отже, граничний розмір заробітку становить 102 623,10 (17103,85 х 6) грн.

Разом з цим, позивач просить суд визначити розмір заробітку таким, як сума несвоєчасно виплаченої індексації грошового забезпечення. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вирішення адміністративної справи в межах позовних вимог, та зменшенням граничної величини виплати, врахувавши час затримки.

Відтак, захист порушеного права полягає у стягненні з відповідача заробітку у сумі 77 935,19 грн.

У пункті 2.2. Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в справі № 4-рп/2012 визначено, що всі суми, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 травня 2020 року у справі №810/451/17 зауважила, що за змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Таким чином, з моменту звільнення у роботодавця виникає обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити працівникові всі суми, що йому належать. Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке визначена статтею 117 КЗпП України. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто, реальне виконання цього обов`язку (виплата всіх сум, що належать звільненому працівникові).

Суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що строк затримки розрахунку при звільненні перевищив 2 роки 11 місяців, при цьому, граничний розмір заробітку становить 102 623,10 грн.

У спорах щодо стягнення заробітку у правовідносинах публічної служби місячний строк звернення до суду треба обчислювати з дня фактичного розрахунку. Строк звернення до суду розпочав перебіг з 18.08.2023 року. Позивач звернувся до суду 11.09.2023 року. Відтак, позивач не пропустив строку звернення до суду.

За наведених обставин, позивач має наявне право на виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (з 19 вересня 2020 року по 17 серпня 2023 року) у сумі 77 935,19 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами також не оскаржується, а тому відповідно до вимог статті 308 КАС України в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та внесення змін до рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року в адміністративній справі №340/7738/23 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року в адміністративній справі №340/7738/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко