Справа № 580/13034/24
Суддя: Петренко О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2-а/711/36/25
РІШЕННЯ
14 квітня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
28 грудня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горбачова Ганна Михайлівна, звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд скасувати постанову №2768/М/2024 від 19.12.2024 про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та закрити провадження в справі.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову № 2768/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на позивача штраф у сумі 17 000 грн. Позивач вважає зазначену постанову незаконною, оскільки в його діях відсутній склад означеного вище адміністративного правопорушення.
Позивач зазначає, що 17 грудня 2024 року в ЄвроМедКлініці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , йому, за призначенням лікаря, встановили холтер ЕКГ, тобто прикріпили електроди на грудній клітині, що фіксують електричні імпульси від серця. Вранці 18 грудня 2024 року у вищезазначеній клініці йому означений пристрій зняли, результати дослідження у паперовому вигляді позивач мав отримати ввечері того ж дня. Ввечері, 18 грудня 2024 року близько 17.00 год він направлявся до лікарні за медичним висновком, але був зупинений співробітниками територіального центру комплектування, якими йому було у наказному тоні запропоновано проїхати до військомату для уточнення даних.
Після доставлення позивача до територіального центру комплектування, приблизно о 20.00 год, йому повідомили, що він зобов`язаний негайно пройти військово-лікарську комісію, на що ним було повідомлено про наявність медичних документів, результатів обстеження та про те, що деякі документи і досі знаходяться у лікарні, оскільки він не встиг їх отримати з причини затримання.
Як стверджує позивач, йому повідомили, що оскільки він відмовився від проходження ВЛК на нього складено протокол про порушення відповідних вимог закону, розгляд якого призначено на 19 грудня 2024 року. Всі заперечення позивача з приводу того, що він не відмовлявся від проходження ВЛК, а лише просив надати йому можливість отримати та надати комісії медичні документи, залишено відповідачем поза увагою.
19 грудня 2024 року в призначений час позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для участі у розгляді порушення ним ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому, під час розгляду позивач надав пояснення, аналогічні викладеним вище, при цьому на підтвердження того, що у нього всі дані оновлені своєчасно, спробував це довести шляхом надання відомостей з «Резерву+», але 19 грудня 2024 року зазначений реєстр не працював, як і деякі інші реєстри загалом в Україні.
Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що постанова, що є предметом оскарження, складена щодо нього не у зв`язку із відсутність інформації про оновлення даних, а за відмову від проходження ВЛК. Після цього позивачу була вручена повістка про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних 20 грудня 2024 року. У цьому контексті позивач звертає увагу суду на те, що будь-якої повістки чи направлення на медичний огляд для визначення ступеню придатності для проходження військової служби йому жоден співробітник ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав, не пояснив та не визначив конкретного строку проходження такого огляду. При цьому, відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача негайно, що, на думку останнього, є незаконним.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2025 року означеній позовній заяві присвоєно номер провадження 2-а/711/36/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу незначної складності, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 15 год 30 хв 02 квітня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Також цим судовим рішення, у порядку ч.4 ст.9 у взаємозв`язку із положеннями ст.80 КАС України, судом було витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, складеної щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі яких винесена постанова про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19 грудня 2024 року, зобов`язавши відповідача надати витребувані документи до Придніпровського районного суду м. Черкаси у строк до 01 квітня 2025 року включно.
Ухвала суду від 25.03.2025 надіслана відповідачу належним чином, а саме: до електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, відповідно до якої ухвала від 25.03.2025 по справі №580/13034/24 була доставлена до електронного кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд» 26.03.2025 о 08 год 15 хв 24 сек (а.с.61).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2025 відкладено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до 15 год 30 хв 14 квітня 2025 року.

Також цим судовим рішення, у порядку ч.4 ст.9 у взаємозв`язку із положеннями ст.80 КАС України, судом повторно витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, складеної щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі яких винесена постанова про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19 грудня 2024 року, зобов`язавши відповідача надати витребувані документи до Придніпровського районного суду м. Черкаси у строк до 14 квітня 2025 року включно.

Ухвала суду від 02.04.2025 надіслана відповідачу належним чином, а саме: до електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, відповідно до якої ухвала від 02.04.2025 по справі №580/13034/24 була доставлена до електронного кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд» 03.04.2025 о 03 год 09 хв 57 сек (а.с.68).

Однак, станом на дату розгляду справи, до суду не надійшла витребувана у відповідача засвідчена копія матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідками розгляду якої було винесено постанову про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2024 року № 2768/М/2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У судове засідання, що призначено о 15 год 30 хв 14 квітня 2025 року, позивач та його представник не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» представника позивача ОСОБА_1 адвоката Горбачової Г.М., що отримана цим учасником справи 03.04.2025 о 03 год 04 хв 51 сек (а.с.69 зворот).

Водночас, до початку розгляду справи, від позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Горбачової Г.М. надійшли заяви про розгляд справи у відсутність як позивача, так і його представника, в яких також ці учасники справи позовні вимоги підтримали повністю (а.с.63-64, 71).

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не забезпечив явку свого представника у судове засідання 14.04.2025, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом у спосіб, передбачений процесуальним законодавством, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик від 02.04.2025 до електронного кабінету, що була отримана цим учасником справи 04.04.2025 о 03 год 04 хв 51 сек і підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.70 зворот).

Також і процесуальним правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того ч.2 ст.175 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частинами 1, 3 ст.268 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладені вище норми процесуального права, беручи до уваги не прибуття як позивача і його представника, так і представника відповідача в судове засідання за умови належного і своєчасного їх судом повідомлення про день, час та місце розгляду справи, не надання відповідачем витребуваних судом копій матеріалів справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також не повідомлення суду про причини їх неявки, за умови, що від позивача та його представника надійшли до суду заяви про проведення судового засідання у відсутність цих учасників справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі як позивача і його представника, так і відповідача, вирішивши спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 4 ст.229 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.

Із безпосередньо дослідженої у судовому засіданні постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 19.12.2024 суд встановив, що 19 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено означену постанову, у якій, зокрема, встановлено, що 18.12.2024 о 17 год 40 хв, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК.

Дане діяння є порушенням вимог абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.17 Закону України «Про оборону» та ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Крім того, зміст постанови доповнений рукописним текстом наступного змісту: «порушення щодо постановки на в/облік після оформлення ВПО 22.10.2024».

У зв`язку із викладеним, на громадянина ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 (а.с.12-13).

Із роздруківки із додатку «Резерв+», розділ «військово-обліковий документ», суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , має звання: солдат, ВОС: 956647, також міститься інформація про місце проживання ОСОБА_1 та засоби його телефонного і електронного зв`язку. Також із означеної роздруківки з додатку «Резерв+» суд встановив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 військово-облікові дані уточнив вчасно (а.с.14).

Із копії повістки №038032 від 19.12.2024 суд встановив, що означеного дня керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було видано повістку про необхідність з`явитися о 10:00 год 20 грудня 2024 року до означеного органу військового управління для уточнення персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (а.с.11).

Також із письмових доказів, що знаходяться на а.с. 17-39, суд встановив, що позивач, у період 2023-2024 рр, неодноразово звертався до різних медичних фахівців, повідомляючи останніх про незадовільний стан свого здоров`я, у зв`язку із чим проходив спеціальні та лабораторні дослідження та отримував різні рекомендації для покращення стану здоров`я.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчиненні в особливий період.

Згідно положень, передбачених ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Як встановлено судом під час розгляду справи по суті, згідно оскаржуваної постанови від 19.12.2024, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби.

Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок №560) в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин (тобто, станом на 19.12.2024), передбачений порядок видачі направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Згідно абз.1,3,4 п.74 Порядку №560 у редакції, чинній на день винесення оскаржуваної позивачем постанови (19.12.2024), передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

З аналізу означених норм Порядку №560 суд робить висновок, що, станом на 19.12.2024, законодавцем був визначений наступний порядок видачі направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Зокрема, резервістами та військовозобов`язаними, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду.

Як встановлено судом, під час розгляду справи по суті, матеріали адміністративної справи не містять будь-яких засобів доказування, в розумінні ч.2 ст.72 КАС України, якими б підтверджувався той юридичний факт, що керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , до часу винесення оскаржуваної позивачем постанови, видано ОСОБА_1 направлення за формою, що встановлена додатком 11 до Порядку №560, для проходження останнім військово-лікарської комісії.

Крім того в матеріалах адміністративної справи №580/13034/24 також відсутні будь-які засоби доказування на підтвердження виконання відповідачем як суб`єктом владних повноважень, у розумінні положень п.7 ч.1 ст.4 КАС України, як реєстрації в журналі реєстрації направлення на проходження позивачем 18.12.2024 військово-лікарської комісії, так і вручення такого направлення позивачу як військовозобов`язаному під особистий підпис, в якому містилась інформація про вимоги законодавства щодо відповідальності громадян, зокрема, за ухилення від проходження медичного огляду.

Також суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу змісту постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 19.12.2024 (а.с.12-13), не вбачається зазначення у ній інформації як про видачу військовозобов`язаному ОСОБА_1 направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, так і його реєстрації у відповідному журналі та доведення до відома останнього вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду.

Отже, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не видавалося направлення на проходження військово-лікарської комісії позивачем за формою згідно додатку №11 до Порядку №560 у період часу, що передував винесенню оскаржуваної позивачем постанови, тобто до 19.12.2024, що суперечить положенням п.74 Порядку №560 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи на той факт, що згідно повістки №038032 від 19.12.2024 військовозобов`язаного (позивача) ОСОБА_1 керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про необхідність з`явитися о 10:00 год 20 грудня 2024 року до означеного органу військового управління, зокрема, для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби (а.с.11).

Таким чином судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби о 10:00 год 20.12.2024, тобто на наступний день після винесення керівником відповідача постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 19.12.2024, що є предметом оскарження в адміністративній справі №580/13034/24.

З огляду на встановлені обставини та досліджені докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов висновку, що винесення керівником відповідача постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 19.12.2024 у переддень необхідності з`явитися позивачу ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, суперечить як п.74 Постанови №560 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, так і ст.7 КУпАП, що у наслідку свідчить про невідповідність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності вимогам закону.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити прийняте у справі рішення, тобто визнання винним у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення, а не лише вид та розмір адміністративного стягнення.

Однак, в оскаржувані постанові не міститься посилання на визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише вид та розмір адміністративного стягнення, накладеного на нього.

Суд констатує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У зв`язку із цим суд констатує той факт, що оскаржувана позивачем постанова не відповідає положенням ч.2 ст.283 КУпАП, що є самостійною і безумовною підставою для її скасування

Окрім того, суд звертає увагу учасників процесу на те, що диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні змісту даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , як на правову підставу для винесення постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19.12.2024, вказав норми ст.17 Закону України «Про оборону», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

Абзацом 4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Водночас ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; ) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

З аналізу означених норм матеріального права суд робить висновок, що обов`язок у громадян України проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби, станом на день виникнення спірних правовідносин, виникав за умови отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Проте матеріали адміністративної справи №580/13034/24 не містять жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував той юридичний факт, що позивач ОСОБА_1 , у період часу, що передував винесенню, оскаржуваної цим учасником справи, постанови, отримав від ІНФОРМАЦІЯ_2 повістку про виклик як до цього органу військового управління, так і до будь-якого іншого з метою, зокрема, проходження медичного огляду.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що і безпосередньо досліджений зміст постанови №2768/М/2024 від 19.12.2024 також не містить інформації щодо того, коли і ким була вручена ОСОБА_1 повістка про виклик до органу військового управління з метою проходження медичного огляду, як і не містить інформації про день та час, коли ОСОБА_1 мав прибути до відповідного органу військового управління задля виконання ним обов`язку щодо проходження медичного огляду.

Зазначені вище обставини у сукупності свідчать про те, що посадовою особою, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було надано належну оцінку діям позивача ОСОБА_1 з призми наявності чи відсутності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, що у свою чергу свідчить про неповне з`ясування обставин справи і передчасне винесення постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19.12.2024.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З аналізу означених норм процесуального права суд робить висновок, що в адміністративному процесі обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, тобто у конкретному випадку на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом із тим, відповідачем жодного доказу обставин, що викладені в постанові про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19.12.2024, суду не надано, що позбавляє процесуальної можливості суд перевірити існування обставин, що викладені в означені постанові.

Водночас суд звертає увагу учасників процесу на те, що ним були створені усі процесуальні умови, зокрема стороні відповідача, для своєчасного надання доказів на підтвердження правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19.12.2024. Ба більше, суд, керуючись ч.4 ст.9 КАС України, ухвалою від 25.03.2025, а також повторно ухвалою від 02.04.2025, витребував у відповідача матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, що лишилися без належного виконання стороною відповідача.

Що стосується зазначення в постанові про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19.12.2024 рукописного тексту наступного змісту: «порушення щодо постановки на в/облік після оформлення ВПО 22.10.2024», то суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Частиною 2 ст.283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З аналізу означеної норми процесуального права суд дійшов висновку, що як опис обставин, установлених під час розгляду справи, так і зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, є обов`язковими складовими постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Проте, всупереч положенням ч.2 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19.12.2024 не містить опису обставин щодо порушення позивачем як військовозобов`язаним правил військового обліку, зокрема, як внутрішньо переміщеною особою, а також і конкрентної норми нормативно-правового акту, що перебачає обов`язок позивача як військовозобов`язаного та внутрішньо переміщеної особи у відповідний строк здійснити дії щодо постановки на військовий облік за місцем фактичного проживання.

Отже, суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19.12.2024 і в означеній частині є такою, що прийнята відповідачем не на підставі і порядку, встановлених законом.

Крім того, суд вважає за доцільне проаналізувати дотримання стороною позивача строку звернення до суду із позовною заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Так, матеріалами адміністративної справи підтверджується той юридичний факт, що оскаржувана позивачем постанова, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 саме 19 грудня 2024 року.

Частиною 2 ст.286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Як встановлено у судовому засіданні, представник позивача адвокат Горбачова Г.М. 28.12.2024 подала позовну заяву, що є предметом розгляду судом адміністративної справи №580/13034/24, через підсистему «Електронний суд».

Оскільки представник позивача адвокат Горбачова Г.М. подала в інтересах позивача ОСОБА_1 позовну заяву про скасування постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 через підсистему «Електронний суд» 28.12.2024, тобто до спливу десяти днів з дня винесення означеної постанови, то суд дійшов висновку, що стороною позивача дотримано положення ч.2 ст.286 КАС України, а відповідно відсутні процесуальні підстави для залишення позову без розгляду у порядку, передбаченому ч.3 ст.123 КАС України.

У зв`язку із викладеним суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19.12.2024, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , є обгрунтованою і вмотивованою, а відповідно такою, що підлягає задоволенню.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач, у прохальній частині позовної заяви, заявив позовну вимогу про закриття провадження в справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи зазначену вище норму процесуального права, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача як громадянина України.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що встановлення судом у межах цієї адміністративної справи відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення за встановлених вище обставин не нівелює (не припиняє) його обов`язку, передбаченого ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за наявності законних підстав, зокрема, з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, а також щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, беручи до уваги, що у жодній із заяв по суті справи позивачем не заявлено прохання до суду про не стягнення із відповідача судових витрат по сплаті судового збору, тому суд, керуючись ч.1 ст.139 КАС України, стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень судові витрати позивача понесені на сплату судового збору в розмірі 484 гривень 48 копійок.

Керуючись ст. 210-1, 235, 247, 251, 254, 280, 283 КУпАП, ст. 9, 72, 73, 74, 77, 79, 80, 132, 139, 229, 241-246, 268, 271, 272, 286, 293, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення №2768/М/2024 від 19 грудня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 14 квітня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ; зареєстроване місце перебування як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Головуючий: О. В. Петренко