Справа № 520/7813/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 квітня 2025 р. Справа № 520/7813/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Кухар М.Д., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державно прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо не включенні ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додатково винагороди у розмірі до 100000 грн. на місяць, за період з січня 2023 року по дат звільнення зі служби (24.01.2025), виплата якої передбачена пунктом 1 постанові Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 в розрахунку на місяць пропорційною часу участі, як такому, що брав безпосередню участь у бойових дія: або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ї ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федераціє! території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями війсь держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів;

-зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) включити ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. на місяці за період з січня 2023 року по дату звільнення зі служби (24.01.2025), виплата яке передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. ? 168 в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі, як такому, що бра безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема ь тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території мі позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснень зазначених заходів та виплати з урахуванням раніше виплачених сум;

-визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонна служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо недоплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до вимог пункту 1 постанов Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за липень 2022 року до 700( (за 4 доби = 9032,26 грн.), за жовтень 2022 року - до 70000 (за 1 добу = 2258,( грн.), за листопад 2022 року - до 70000 (за 10 діб = 23333,33 грн.), за грудень 201 року - до 70000 (за 22 доби = 49677,42 грн.), в загальній сумі 84301,07 грн.;

Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби Украй (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за липень 2022 року - до 700

-визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо не включення ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць, за період з 19.08.2024 року по 05.11.2024 року, за період з 09.12.2024 року по 19.01.2025 року, відповідно де вимог пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168;

-зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби Україні (військова частина НОМЕР_3 ) включити ОСОБА_1 до наказу пре нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць, зі період з 19.08.2024 року по 05.11.2024 року, за період з 09.12.2024 року за період 19.01.2025 року, нарахувати та виплатити, відповідно до вимог пункту 1-і постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Кухар М.Д.

Розглянувши матеріали адміністративного позову суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Перевіряючи матеріали позовної заяви на їх відповідність зазначеним процесуальним вимогам, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам вказаних норм з наступних підстав.

Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу на те, що положення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Разом з тим, частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Відтак, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 та від 19.01.2023 у справі №460/17052/21.

З системного аналізу викладеного вбачається, що положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві.

Водночас, суд наголошує, що відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, строк, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19.07.2022), був продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

У даному ж випадку, предметом спору у даній справі є недотримання відповідачем законодавства про працю у період з липня 2022 року по 19.01.2025 року.

Суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини у період з липня 2022 року до 18.07.2022 виникли до набрання чинності нової редакції положень статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022), тому до них не підлягає застосуванню тримісячний строк звернення, а є необмежений.

Між тим, спірні правовідносини у період з 19.07.2022 по 02.01.2025 роки виникли уже за нової редакції положень статті 233 КЗпП України, а тому до них підлягає застосуванню тримісячний строк звернення, який у силу пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України, був продовжений на строк дії карантину та скінчився - 30.06.2023.

Разом із тим, до суду з даним позовом позивач звернувся 03.04.2025 року , тобто із пропуском тримісячного строку, який був продовжений на строк дії карантину.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху зі встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням правових підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державно прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) - залишити без руху та запропонувати усунути вказані недоліки протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали.

Повідомити позивачу про необхідність виправити зазначені недоліки адміністративної позовної заяви. Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із адміністративним позовом.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Кухар М.Д.