Справа № 638/11673/23
Суддя: Щепіхіна В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/638/2/25
14 квітня 2025 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Щепіхіної В. В.,
за участю секретаря Луценко Д. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юрченко Віктора Володимировича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ізюмської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.03.2023 року позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ізюмської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено, скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради № 8 від 21.08.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито.

До канцелярії суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юрченко Віктора Володимировича, в якій він просить суд стягнути з Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ізюмської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

В судове засідання адвокат Юрченко В. В. та позивач по справі ОСОБА_1 не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розгляд зазначеної заяви проводити без участі позивача та його представника.

В судове засідання представник відповідача Кисельова Н. С. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Надала суду клопотання, в якому просить зменшити суму витрат на правничу допомогу відповідно до принципу співмірності та розумності. В обгрутнтування клопотання зазначає, що складність справи не відповідає заявленим витратам, оскільки дана справа: не була особливо складною у юридичному плані; не потребувала значного часу та обсягу роботи адвоката; не вимагала проведення складних правових досліджень чи залучення додаткових спеціалістів. Зазначає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 9000 грн не є співмірними із складністю предмету спору, у зв`язку з чим витрачання часу на надання послуг не є виправданим.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною 3 цієї правової норми для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 7 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч. 9 ст. 139 КАС України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Згідно з висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 753/10228/20, провадження № 51-5868км21).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами такої діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Конституційний Суд України у пункті 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, підготовку справи до судового розгляду тощо.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд у постанові від 22 листопада у справі № 902/347/18 зазначив, що суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Після розгляду справи, у встановлений законом строк адвокат Юрченко В. В. надав заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, до якої додав копію договору про надання правової допомоги від 09.09.2023 року № 09/09, копію акта прийому-передачі виконаних робіт та розрахунків від 11.12.2023 року, копією виписки по рахунку від 11.12.2023 року.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 09.09.2023 року № 09/09, укладеного між Адвокатським бюро «Юрченко та парнтери» та Вєтровою Л. В., а саме пункту 4.2. оплата за вартості послуг здійснюється за послуги наступним чином:

- 3 000 грн за участь у судовому засіданні в суді 1-ї та/або апеляційної інстанції, - протягом 3-х робочих днів з дня участі у відповідному судовому засіданні;

- 3 000 грн підготовка відповіді на відзив, зміни/доповнення предмету позову, апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу по справі, - не пізніше останнього дня закінчення строку подання апеляційної скарги/відзиву на апеляційн скаргу.

Судом досліджено акт прийому-передачі виконаних робіт та розрахунків від 11.12.2023 року, відповідно до п. 1 якого клієнт оплатив безготівковим шляхом, а Адвокатське бюро «Юрченко та партнери» прийняло оплату в розмірі 9 000 грн за надання послуги за договором про надання правової допомоги № 09/09 від 09.09.2023 року.

Судом встановлено, що зазначений акт містить відповідний розрахунок вартості наданих адвокатом послуг клієнту.

Згідно з випискою по рахунку Адвокатського бюро «Юрченко та партнери» за 08.12.2023 року ОСОБА_1 сплатила 9 000 грн за юридичні послуги за договором № 09/09 від 09.09.2023 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, перелічених у акті прийому-передачі виконаних робіт та розрахунків від 11.12.2023 року, приймаючи до уваги надані документі, які підтверджують понесені витрати, а також клопотання представника відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юрченко В. В. та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 134, 137, 139, 252 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юрченко Віктора Володимировича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ізюмської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Стягнути з Ізюмської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Щепіхіна