Справа № 500/1237/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/1237/24 пров. № А/857/27303/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 500/1237/24 (головуюча суддя Подлісна І. М., м. Тернопіль, повний текст судового рішення складено 03.10.2024) за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2024 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 70 980,73 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що згідно довідки про наявність податкового боргу у відповідача наявний податковий борг перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 70 980,73 грн. в т.ч.: по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 70 752,50 грн. (основний платіж); по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 228,23 грн. (основний платіж). Відповідачем податковий борг добровільно не сплачено, а тому він підлягає стягненню в судовому порядку.

23 квітня 2024 року Головним управлінням ДПС у Тернопільській області подано заяву про уточнення позовних вимог. Згідно даної заяви позивач просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення податкового боргу в розмірі 228,23 грн., адже такий сплачено відповідачем.

18 квітня 2024 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2023 №0-1906-UA0098181.

В обґрунтування вимог зустрічної позовної заяви зазначено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01.06.2023 №0-1906-UA0098181 ГУ ДПС у Тернопільській області проведено нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується власниками нежитлової нерухомості, по об`єкту оподаткування - будинку корівника загальною площею 1555 кв. м. на суму 70 752,50 грн. На думку позивача за зустрічним позовом, дане рішення суб`єкта владних повноважень протиправне. Про існування даного податкового повідомлення-рішень позивачу за зустрічним позовом відомо не було. Об`єкт нерухомості, який належать позивачу на праві приватної власності і щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання належить до будівель/споруд, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. ОСОБА_1 постійно займається сільськогосподарською діяльністю, має у володінні, користуванні та розпорядженні землі сільськогосподарського призначення. Позивач упродовж 2022 року здійснював виробництво сільськогосподарської продукції. У зв`язку з викладеним позивач за зустрічним позовом підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належне йому на праві власності нежитлове приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року в задоволенні позову про стягнення податкового боргу відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 01.06.2023 р. №0-1906-UA0098181 на суму 70 752,50 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем за первісним позовом - Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити первісні позовні вимоги та в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що у зв`язку із не підтвердженням того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником він не може звільнятися від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену підпунктом «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст.266 ПК України, підлягало встановленню чи був наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у період 2022 року. Позивач жодним чином не доказав, що у 2022 році він використовував нежитлове приміщення з метою ведення особистого селянського господарства для виготовлення сільськогосподарської продукції. Не надав підтверджуючого документа, що він провів реєстрацію особистого сільського господарства у відповідності до ст. 4 Закону України від 15.05.2003 №742-IV «Про особисте селянське господарство». Позивачем не було надано жодного документу на підтвердження того, що на момент формування спірного податкового-повідомлення рішення він був сільськогосподарським товаровиробником у розумінні норм Податкового кодексу, внаслідок чого був би звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Також, відсутність реєстрації відповідача за первісним позовом як суб`єкта підприємницької діяльності, відповідне неподання ним податкової звітності та несплати ним, наприклад єдиного податку, свідчить про ухиляння ним від сплати передбачених податковим законодавством податків.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01.06.2023 №0-1906-UA0098181 ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі ст.266 Податкового кодексу України проведено нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується власниками нежитлової нерухомості, по об`єкту оподаткування - будинку корівника загальною площею 1555 кв. м. на суму 70 752,50 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за приписами статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 згаданої статті Кодексу, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, чинного на час виникнення спірних правовідносин, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади, надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Відповідно до ДК 018-2000 клас 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Матеріалами справи підтверджується, сторонами не заперечується, що спірне нерухоме майно є будинком корівника загальною площею 1555 кв. м.

Водночас, сама по собі специфіка об`єкта оподаткування, наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу «будівлі сільськогосподарського призначення», не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «сільськогосподарське призначення», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки з його статусом (придатністю його застосування у сільськогосподарській діяльності, лісівництві та рибному господарстві), а насамперед з використанням будівлі з метою провадження сільськогосподарської діяльності.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку пункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для ведення сільськогосподарської діяльності, лісівництва та рибного господарства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даній адміністративній справі позивач надав належні та достатні докази, що будівлі, які належать йому на праві власності, у спірному періоді використовувалися для ведення сільськогосподарської діяльності, а саме, що будівля корівника використовувалась для утримання великої рогатої худоби, зокрема корів.

Наявність у відповідача за первісним позовом земельних ділянок призначених для ведення сільського господарства, не доводить їх фактичне використання за цільовим призначенням.

Те саме стосується також і витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого ОСОБА_1 є керівником фермерського господарства «Марія». Сам факт реєстрації ФГ не може слугувати доказом фактичного здійснення сільськогосподарського товаровиробництва.

Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, яким підтверджується, що описана вище будівля, яка за своїм прямим призначенням може вважатися такою, що призначена для використання в сільськогосподарській діяльності, фактично використовувалась (прямо чи побічно) відповідачем за первісним позовом у виробництві сільськогосподарської продукції. Не надано відповідачем за первісним позовом і жодних доказів використання спірної будівлі для здійснення сільськогосподарської діяльності (зберігання зернових, гербіцидів тощо).

В постанові від 11 квітня 2023 року в справі № 380/2434/20, Верховний Суд зауважив, що за приписами частини 1 статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство», особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму, тоді як передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

В цій справі Верховний Суд надав оцінку подібним правовідносинам, до тих які розглядаються в даній справі, та вказав, що позивачем не доведено жодними доказами статус сільськогосподарського товаровиробника для застосування пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком. Матеріалами справи не підтверджується, що позивач займається виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання, тобто є саме товаровиробником. Відтак, не встановлено підстав для застосування приписів податкового законодавства, якими визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким відмовлено в задоволенні первісного позову та задоволено зустрічні позовні вимоги, підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення первісних позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

При цьому колегія суддів враховує заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про уточнення позовних вимог, в якій вказано про добровільну сплату ОСОБА_1 228,23 грн. податкового боргу.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 500/1237/24 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 70752 (сімдесят тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн. 50 коп. за платежем 18010300 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 10.04.2025