Справа № 506/270/25
Суддя: Бурдинюк О. С.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/270/25
Провадження № 2-а/506/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2025 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Бурдинюк О.С.,

за участю секретаря Тинкован Г.О.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №16959 від 08.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень та закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Крім того, просив поновити строк звернення до суду, зазначаючи про поважність причин пропуску.

19.03.2025 року адміністративний позов залишений без руху і позивач проінформований про необхідність усунути недоліки.

31.03.2025 року до канцелярії суду на виконання ухвали від 19.03.2025 року надійшли додаткові матеріали.

02.04.2025 року надійшла відповідь про уточнення місця проживання позивача.

02.04.2025 року відкрито провадження по даній справі та поновлено позивачу строк звернення до суду з позовною заявою.

04.04.2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли витребувані документи.

Разом з тим, станом на 10.04.2025 року від представників відповідачів будь яких клопотань, заяв не надійшло. Відзив суду не наданий.

Позивач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, при подачі позову просив суд, справу розглядити в його відсутність, наполягаючи на його задоволені /а.с. 5/.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки до електронного кабінету, у судове засідання не з`явився, відзив не надав, тому суд вважає, що відповідно до ст.268 КАС України, неявка представника відповідача є неповажною і не перешкоджає розгляду справи /а.с. 33, 39/.

З урахуванням вищенаведеного, суд вбачає можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Суд встановив наступні обставини.

08.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 складено протокол №296 відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбачене ст. 210 ч.3 КУпАП.

Крім того, 8 жовтня 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 було прийнято Постанову №16959 за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000 грн.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, о 10 годині 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 «08» жовтня 2024 року під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації прибув (призовник, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1988 року народження. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав законної сили 18.05.2024 року в ст. 1 Прикінцевих та перехідних положень встановлено: «громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Останнім днем, в який громадянин ОСОБА_1 повинен був уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані (далі «уточнити персональні дані») є 16.07.2024 року. Поважних причин на уточнення у встановлений Законом строк персональних даних ОСОБА_1 не вказав. Тобто ОСОБА_1 у будь-який із передбачених законом способів, у встановлений законом строк 60 днів, в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно, безпідставно не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані чим порушив вимоги чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Своїми діями ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210 ч.3 КУпАП.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає, що лише 20.02.2025 року отримав оскаржувану постанову та категорично з нею не згоден, вважаючи необґрунтованою, прийнятою з чисельними порушеннями та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. Так, на думку позивача, відомості зазначені у Постанові, а саме що: «О 10 годині 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 «08» жовтня 2024 року під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації прибув (призовник, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1988 року народження.», є абсолютно неправдивими, жодним чином не відповідають дійсності, так як ще з 13.11.2023 року і до теперішнього часу він перебуває на стаціонарному лікуванні у КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради», і в силу свого діагнозу: «А19.8 р МЛС-ТБ (28.03.2024) ПЛТБ (16.11.2023) обох легень дисемінований дестр+ ф. інфільтрації та розпаду МБТ+МГ+R- МГТЛЧ О ФТЛЧ 0 Гіст 0 Ког4 Рецидивуюче кровохаркания. Паліативне лікування Киснезалежний. Кахексія. Дифузний пневмофіброз. Емфізема. ЛСН ІІ-ІІІ. ХОЗЛ кл. гр 2 В Енцефалопатія інфекційного генезу з когнітивними порушеннями. Медична довідка видана на підставі медичної карти стаціонарного хворого 1174» не мав змоги пересуватися, тим паче на такі великі відстані, як поїздка з м. Одеса до селища Окни, Подільського району, Одеської області і взагалі не був і не міг бути у зазначений в протоколі день (08.10.2024) в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується довідкою №641-ДСК від 05.12.2024, видана КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради». Крім того, позивач зазначає, що у Постанові №16959 не сформульовано суть адміністративного правопорушення, тобто, що саме було порушено, наведено тільки загальні норми про нібито не уточнення адреси проживання, номер засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані (відсутня подія і склад адміністративного правопорушення). Так, у оскаржувані Постанові, вказано, що він «порушив вимоги чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що є загальним формулюванням, зі змісту якого неможливо встановити, ані об`єктивну, ані суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, що в свою чергу робить неможливим перевірити факт наявності або відсутності адміністративного правопорушення, а тому є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної Постанови. Крім того, позивач зазначає, що диспозиція ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації, тому, в даному випадку обов`язково мало бути зазначено у оскаржуваній Постанові норми яких саме законів або інших нормативно-правових актів нібито було порушено. Крім того, в оскаржуваній Постанові не зазначено інформації щодо жодного доказу, який був врахований при прийнятті рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, як і не дотримано саму процедуру притягнення до відповідальності, порушено право позивача на захист (зокрема порушено вимоги ст. ст. 268, 278, 280 КУпАП). Позивач, абсолютно переконаний, що справа взагалі не розглядалась, а Постанова №16959 була винесена без дотримання процедури її розгляду, передбаченої зокрема нормами КУпАП. Позивач був позбавлений можливості надати пояснення чи докази по справі, скористатися правовою допомогою, оскільки взагалі не був присутній під час винесення оскаржуваної Постанови та обізнаний що така справа має розглядатися .

Дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, завданням якого є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Нормами п.п. 12-13 Положення № 154 передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена ст. 210 КУпАП.

19 травня 2024 року набрав чинності Закон України № 3696-ІХ "Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яким внесено зміни до ст.210 КУпАП, якими в тому числі було доповнено вказану статтю частиною 3 такого змісту: "Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян" (ч. 3 ст. 210 КУпАП).

Згідно із ч.1 ст.210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Формулюванням правопорушення є правова оцінка, юридичний висновок, зроблений на підставі фактичних обставин справи, викладених в протоколі, змістом якого є правові ознаки правопорушення, викладені мовою диспозиції статті (її частини), за якою кваліфікуються дії особи.

Так, дослідивши протокол та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що в оскаржуваній постанові відповідач взагалі не виклав обставини правопорушення та не зазначив яку саме норму чинного законодавства порушив позивач.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості оскаржуваного рішення, виконання якого є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Отже, постанова, не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії, та породжує неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку.

Крім того, згідно з Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, передбачає вручення уповноваженими на те особами повістки під особистий підпис військовозобов`язаного.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року по справі №676/752/17, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (проінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року № 05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, і протокол, і постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складені в один день (08.10.2024 року), що позбавило позивача можливості бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Слід також звернути увагу, що позивачем надано довідку №641-ДСК від 05.12.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 , перебуває на стаціонарному лікуванні у КНП «ООЦСЗХ» ООР» з 13.11.2023 року по теперішній час та потребує тривалого лікування /а.с.25/. Даний факт, за твердженнями позивача, виключав його можливість бути присутнім як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і прийняти участь у розгляді справи.

Дані обставини стороною відповідача не спростовані.

З огляду на викладене, судом встановлено порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які вплинули на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ч.3 ст.210 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також, суд звертає увагу, що правова процедура розгляду проваджень в справі про адміністративні правопорушення спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, як одного із елементів принципу верховенства права.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Тому при вирішені питання щодо визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення тощо), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

При цьому притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає позов обгрунтованим та задовольняє його у повному обсязі.

Крім того, п.5 ч.1 ст.244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, згідно абзацу 2 ч.5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», про відшкодування інших судових витрат по справі не заявлено.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.2, 6, 73-77, 90, 139, 243-245, 250-251, 271, 273 286, 295 КАС України, ст.ст.9, 210, 245, 247, 251 КУпАП ,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити повністю.

Постанову № 16959 від 08.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. С. Бурдинюк