Справа № 756/13952/24
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр.№ 2-а/756/34/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.10.2024 року серії ЕНА №3343374, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн., а також 605,60 грн. судового збору.

Згідно даної постанови 26.10.2024 року о 00 год. 04 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив рух в комендантську годину, не пред`явив страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України.

В обґрунтування позову, зазначив, що 25.10.2024 року близько 23.50 год. він під`їхав до будинку по вул. Богатирській, 6А, в м. Києві, де проживає його дружина та діти, намагаючись припаркуватися, оскільки по цій вулиці тривалий час проводяться ремонтні роботи із заміни дорожнього покриття, а на узбіччі розташована будівельна техніка, ОСОБА_1 під`їхав сам до поліцейського патрульного автомобіля, дізнатися у поліцейських чи не перекрита будівельниками дорога, щоб припаркувати машину далі по узбіччю. Однак, у відповідь почалися звинувачення у порушенні комендантської години, припущення поліцейських, що позивач таксист і наразі працює, а також почалася перевірка документів. Працівник поліції повідомив, що в базі відсутній поліс страхування, попросив надати його, а вже через декілька хвилин вручив позивачу оскаржувану постанову.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням чинного законодавства України, йому було видано постанову під час повітряної тривоги, без пояснень і обґрунтувань. Постанова ухвалена поліцейським без підготовки до розгляду справи, позивачу не роз`яснено його права та обов`язки, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Зазначає, що обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки поліс страхування виникає лише у випадках складання відносно водія протоколу про вчинення адміністративного порушення правил дорожнього руху, або при оформленні ДТП. Оскільки, позивачем жодних порушень ПДР здійснено не було, підстави для пред`явлення полісу страхування відсутні.

Позивач вказує, що притягнення себе до відповідальності вважає безпідставним та незаконним, а оскаржувану постанову, такою, що підлягає скасуванню.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги та твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими. Вказує на правомірне винесення постанови, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а також роздруківкою із сайту МТСБУ.

У відповіді на відзив позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що на диску наданому відповідачем відеозапис не містить перших 7-8 хв. події, в оскаржуваній постанові, а також відомостях із сайту МТСБУ зазначений транспортний засіб «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , однак позивач є власником іншого транспортного засобу «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 .

Дана справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на підставі ухвали суду від 12.11.2024.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3343374 від 26.10.2024 року, прийнятої поліцейським 2 взводу, 2 роти, 3 батальйону, 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Ничиком О.О., ОСОБА_1 26.10.2024 о 00 год. 04 хв. в м. Києві по вул. Богатирській, здійснив рух в комендантську годину, не пред`явив страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП.

Цією постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, утому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин,установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку в збройних силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством,- страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам в реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «зелена картка»).

Згідно підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитись з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідальність за частиною 1 статті 126 КУпАП наступає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст. 251 КУпАП закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення відповідачем надано суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Підстава зупинки - керування транспортним засобом у комендантську годину. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 пред`явив свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, після перевірки цих документів, поліцейським заявлена вимога надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки в електронних базах відомості про наявність - відсутні, позивачем поліс не надано з посиланням на те, що він не зобов`язаний пред`являти його.

Працівником поліції позивачу було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому, позивач не висловлював прохань щодо отримання юридичної допомоги, а вимагав надати особисті дані працівника поліції, відповідав на запитання, діяв відповідно до вимог поліцейських (надав технічний паспорт, посвідчення водія, відмовився надавати страховий поліс). Працівником поліції стосовно водія було винесено постанову за порушення ч. 1 ст.126 КУпАП, яка вручена водієві, а також роз`яснено право на оскарження.

Щодо посилань позивача на неможливість скористатися позивачем правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, суд зазначає, що можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо передбачено шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку, чим позивач і скористався.

Посилання на те, що в постанові зазначені інші номерні знаки транспортного засобу, яким керував позивач, не є підставою для скасування постанови, оскільки під час перевірки позивач не пред`явив поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і факт ненадання страхового полісу є належним і достатнім доказом порушення водієм підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до положення ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 1, 2, 4 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції (ч.2 ст. 258 КУпАП).

У випадках передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення адміністративного правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Відтак, в діях працівників поліції під час складення оскаржуваної постанови процесуальних порушень судом не встановлено.

Отже, винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям інспектора патрульної поліції і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розглядаючи дану справу, працівник поліції діяв на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки відповідачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено правомірність оспорюваної постанови і це не було спростовано позивачем у встановлений процесуальним законом спосіб, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору та професійної правничої допомоги належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 7-11,72-77, 242 - 246, 257, 271, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Майбоженко