Справа № 140/3782/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/3782/24 пров. № А/857/17276/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року (головуючий суддя Андрусенко О.О., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 10.03.2024 №991.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимог задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що правові підстави виїзду ОСОБА_1 за межі території України у разі ведення надзвичайного або воєнного стану врегульовано пунктом 2-8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57.

У разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів:

військових, правоохоронних органів;

військових адміністрацій;

медичних закладів;

відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Рішення про виїзд за межі України, яке дає можливість перетину державного кордону, приймається на строк не більше шести місяців.

Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном та/або зміни мети виїзду за кордон, що встановлені цим пунктом, Мінінфраструктури та військові адміністрації скасовують своє рішення про виїзд за межі України відповідних осіб протягом семи робочих днів з моменту встановлення фактів зазначених порушень.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Відповідно до п. 12 Правил перетинання державного кордону визначено що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Узагальнюючи вищевказані законодавчі норми, вбачається, що особи (водії), що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану за умови наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Тому, визначальним під час розгляду вказаного позову є встановлення обставин, чи мав право ОСОБА_1 для перетину державного кордону та чи належним чином це право на час проходження паспортного контролю було ним підтверджено.

ОСОБА_1 під час перетину кордону були надані уповноваженим працівникам прикордонної служби документи, які надають право на виїзд за кордон, а саме:

- закордонний паспорт НОМЕР_3 ;

- посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане 30.07.2009 Жовтоводським ВРЕР ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Caddy з державним номерним знаком НОМЕР_5 ;

- копію наказу Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 № 21 «Про виїзд за межі України»;

- копія витягу з додатку до наказу Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 № 21, у якому в п. 9 зазначений ОСОБА_1 ;

- лист Малинської районної благодійної організації «Захист дітей Чорнобиля» від 04.03.2024 № 31 про надання дозволу на виїзд за кордон для ввезення гуманітарної допомоги;

- довідку видану ОСОБА_1 . Малинською районною благодійною організацією «Захист дітей Чорнобиля» від 04.03.2024 № 32;

- лист донора гуманітарної допомоги Hilfsdienst Freundeskreis e.V. від 01.03.2024 про підтвердження діяльності щодо організації гуманітарної допомоги;

- обґрунтування щодо обсягів вантажів гуманітарної допомоги та перелік гуманітарної допомоги, яку має доставити ОСОБА_1 .

З вказаних документів, однозначно можна зробити висновок про правомірність перетину кордону, мету поїздки, транспортний засіб на якому прямував позивач, місце прямування та перелік вантажу гуманітарної допомоги, який необхідно перевезти.

При цьому, однією з умов для перетину державного кордону є наявність інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний лист Житомирської обласної військової адміністрації від 22.03.2024 № 1912/2-24/11, який і був наданий працівникам ДПСУ.

При ухваленні рішення, судом враховано проведення посадовими особами прикордонної служби поглибленої перевірки паспортних та інших документів, проведення опитування ОСОБА_1 з метою встановлення мети поїздки за кордон та здійснення фільтраційних заходів.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено проведення фільтраційних заходів.

При прийнятті рішення судом взята до уваги лише та частина письмових пояснень майстер-сержанта ОСОБА_3 та лейтенанта ОСОБА_4 , в яких зазначалось про результати проведеної співбесіди працівниками прикордонної служби з ОСОБА_1 .

І залишено поза увагою письмові пояснення вказаних вище осіб в частині, де зазначено, що у звґязку з значним проміжком часу, що минув, згадати деталі спілкування з особою не можливо.

Однак, такі письмові пояснення взагалі не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки створені після описуваних подій та подачі позову і відповідно викладені з урахуванням позиції позивача.

Отже, наведена у поясненнях відповідача інформація не підтверджена, а також не містить достатніх доказів, які б підтверджували правомірність прийняття рішення.

Також, є невірним посилання суду на Розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 1-Р від 03.01.2024 «Щодо незаконного перетинання державного кордону».

Розпорядження це правовий акт управління, виданий посадовою особою чи державним органом владного характеру у межах наданої компетенції для вирішення оперативних питань, і не може суперечити вимогам та положенням нормативно- правових актів.

Тобто, обмеження щодо вільного перетинання державного кордону встановлюються виключно законом, а не юридичним актом.

У той же час, відповідно до змісту згаданого Розпорядження, зобов`язано головний оперативно-розшуковий відділ визначити додаткові завдання «...» з метою проведення співбесід зі всіма військовозобов`язаними громадянами України та оперативної перевірки інформації стосовно законності видачі документів або ознак використання ними підроблених документів.

Однак, ані в самому рішенні від 10.03.2024 № 991 про відмову в перетинанні державного кордону України, ані в письмових поясненнях, ані в будь-яких інших документах наданих відповідачем не ставилось під сумнів законність видачі чи наявність ознак підроблення документів.

Тобто, суд розширив тлумачення Розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 1-Р від 03.01.2024 «Щодо незаконного перетинання державного кордону», тим самим надав йому вищу юридичну силу, ніж положення Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 (в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 № 724).

Також, суд залишив поза увагою причину прийняття оскаржуваного рішення від 10.03.2024 № 991 та самостійно визначив підставу для відмови в перетинанні державного кордону України, тоді як у зазначеному рішенні в обґрунтуванні зазначено, що ОСОБА_1 відмовлено з причини того, що останній не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджує підставу для виїзду за кордон або мету поїздки.

Тобто, в самому рішенні від 10.03.2024 № 991 не зазначено чіткої підстави для відмови, що судом було проігноровано, натомість під час розгляду позову звернуто лише увагу на нібито не підтвердження мети поїздки і при цьому не враховано перелік документів, надані ОСОБА_1 на паспортному контролі, що є визначальним критерієм.

При ухваленні рішення, суд взагалі не надав оцінку доказам наданим стороною позивача в частині надання повного пакету документів під час перетину кордону, на виконання вимог пункту 2-8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 (в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 № 724).

Разом з цим, суд зазначив про обовґязок особи, яка зґявилась до відповідного пункту пропуску, надати документи, які підтверджують відповідну підставу, яка надає її право в умовах воєнного стану здійснити перетин державного кордону України, що і було зроблено ОСОБА_1 .

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Благодійна організація «Малинська районна благодійна організація «Захист дітей Чорнобиля» направила Житомирській обласній військовій адміністрації листа від 04.03.2024 №31, у якому просила направити листа до голови Державної прикордонної служби України щодо сприяння в перетині кордону між Республікою Польща та Україною в пунктах пропуску, зокрема «Устилуг», для ввезення гуманітарної допомоги водієм ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 1224, транспортний засіб Volkswagen Caddy з державним номером НОМЕР_5 (а.с. 14). В матеріалах справи також наявна довідка Благодійної організації «Малинська районна благодійна організація «Захист дітей Чорнобиля» від 04.03.2024 №32, згідно якої ОСОБА_1 є волонтером вказаної благодійної організації та займається перевезенням через державний кордон України вантажів гуманітарної допомоги для потреб населення України, внутрішньо переміщених осіб, які перебувають в Житомирській області, малозабезпечених сімей, багатодітних та медичних закладів (а.с.14), та лист донора Hilfsdienst Freundeskreis e.V. від 01.03.2024 «Підтвердження діяльності щодо організації гуманітарної допомоги» (а.с. 15).

Наказом начальника Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 №21 «Про виїзд за межі України» надано дозвіл особам на виїзд за межі України згідно з додатком (а.с. 13, 41). Як вбачається із додатка до наказу Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 № 21, у перелік осіб, яким надано дозвіл на виїзд за межі України, під номером 9 включено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , заявник - благодійна організація «Малинська районна благодійна організація «Захист дітей Чорнобиля» від 04.03.2024 №31 (а.с. 13,42).

10.03.2024 позивач прибув до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» з метою здійснення перетину державного кордону на виїзд з України.

10.03.2024 начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенантом ОСОБА_5 прийнято рішення №991 про відмову в перетинанні державного кордону України, згідно з яким відмовлено у виїзді з України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з причин того, що останній тимчасово обмежений у праві виїзду з України, на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року», а також ПКМУ № 57 (зі змінами), з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, так як не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон або мету своєї поїздки (а.с. 7).

У відповідь на скаргу представника позивача, НОМЕР_1 прикордонний загін листом від 29.03.2024 №02-3/К-203/56 повідомив, що під час спроби перетину державного кордону на виїзд з України 10.03.2024 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не було підтверджено мети поїздки і уповноваженою особою Держприкордонслужби прийнято правомірне рішення про відмову в перетинанні державного кордону, яке не підлягає скасуванню (а.с. 50-51).

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009 (далі - Закон №1710-VI) прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону №1710-VI пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Частиною першою статті 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону №1710-VI форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 (далі - Закон №3857-XII) громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Частиною першою статті 6 Закону №3857-XII встановлено підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

При цьому суд першої інстанції слушно зауважив, що вищевказані підстави для тимчасового обмеження громадян у виїзді за межі території України є загальними та застосовуються за відсутності особливих правових режимів, які вводяться в дію указом Президента України та затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Воєнний стан в розумінні положень статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII) - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону №389-VIII).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відтак правильним є твердження, що право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктом 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

29.12.2021 Кабінет Міністрів України на реалізацію повноважень передбачених пунктом 6 частини першої статті 8 Закону №389-VIII затвердив Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, про що прийняв постанову №1455 (далі - Порядок №1455).

Цей Порядок визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (пункт 1 Порядку №1455).

Відповідно до пункту 8 Порядку №1455 перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Статтею 3 Закон №3857-XII визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

На виконання статті 3 Закону № 3857-XII постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724) затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила №57, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Пунктом 2 Правил №57 визначено, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу. У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів. У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до пункту 2-8 Правил №57 у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: військових, правоохоронних органів; військових адміністрацій;медичних закладів; відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Рішення про виїзд за межі України, яке дає можливість перетину державного кордону, приймається на строк не більше шести місяців.

Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном та/або зміни мети виїзду за кордон, що встановлені цим пунктом, Мінінфраструктури та військові адміністрації скасовують своє рішення про виїзд за межі України відповідних осіб протягом семи робочих днів з моменту встановлення фактів зазначених порушень.

У даній спірній ситуації судом першої інстанції зґясовано, що громадянин України ОСОБА_1 є особою призовного віку та мав намір перетнути державний кордон на виїзд з України як водій, що здійснює перевезення вантажів гуманітарної допомоги, тобто на підставі пункту 2-8 Правил № 57.

Разом з тим, працівник прикордонної служби зобов`язаний перевірити наявність відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, яким надано дозвіл на перетин державного кордону водію в умовах введення воєнного стану з метою ввезення вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, а також населення України, та перевірити ряд інших документів, що підтверджують мету поїздки.

Відповідно до пункту 10 Правил №57 пропуск громадян через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону.

Пунктом 12 Правил №57 передбачено, що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Указані положення Правил кореспондують приписам частини першої-третьої статті 7 Закону №1710-VI, за якими паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон. Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити перевірку підтверджуючих документів та повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.

Відповідно до абзацу одинадцятого пункту 2-8 Правил №57, у разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Судом встановлено, на виконання вищевказаних норм посадовими особами було проведено поглиблену перевірку паспортних та інших документів, проведено опитування позивача з метою встановлення мети поїздки за кордон, здійснено фільтраційні заходи. За результатами проведених заходів у зв`язку із не підтвердженням мети поїздки позивачу було відмовлено в пропуску через державний кордон.

Так, пунктами 3.2, 3.3 розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 1-Р від 03.01.2024 «Про недопущення незаконного перетинання державного кордону» зобов`язано начальників відділів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 », начальників ПОРВ в разі прибуття в пункт пропуску на виїзд з України військовозобов`язаних громадян України (чоловічої статі віком від 18 до 60 років), прикордонним нарядам «Перевірка документів» всіх без виключення осіб спрямовувати для проведення співбесід до старшого прикордонних нарядів в пунктах пропуску (старшого зміни прикордонних нарядів) та офіцера ПОРВ. Рішення щодо пропуску/непропуску через державний кордон України приймати старшим прикордонних нарядів в пунктах пропуску (старшим змін прикордонних нарядів) виключно за результатами проведених співбесід спільно з офіцером ПОРВ і ВВБ (за можливості) та перевірки законності видачі документів або ознак використання підроблених документів (а.с. 37-39).

В матеріалах справи наявні письмові пояснення інспектора прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майстер-сержанта ОСОБА_3 від 23.04.2024, в яких зазначено, що близько 07.00 10.03.2024 на виїзд з України на легковому автомобілі марки «Фольксваген» реєстраційний номер НОМЕР_5 прибув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підстава для виїзду за кордон п. 2.8 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 р. (зі змінами). Відповідно до розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №1-Р від 03.01.2024 «Про недопущення незаконного перетинання державного кордону» зі змінами, вищезазначеного громадянина Україна було повернуто на співбесіду з метою вивчення підстав для перетину державного кордону України прикордонним нарядом «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» лейтенантом ОСОБА_5 та відповідальним офіцером ПОРВ, на виїзд з України під час воєнного стану прямував вперше (а.с.42 зворот-43).

Згідно письмових пояснень начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_4 від 23.04.2024, близько 07.00 10.03.2024 на виїзд з України на легковому автомобілі марки «Фольксваген» реєстраційний номер НОМЕР_5 прибув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підстава для виїзду за кордон п. 2.8 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 р. (зі змінами). Відповідно до розпорядження начальника НОМЕР_6 прикордонного загону №1-Р від 03.01.2024 «Про недопущення незаконного перетинання державного кордону» зі змінами, прикордонним нарядом «ПД» майстер-сержантом ОСОБА_9 вищезазначеного громадянина України було повернуто на співбесіду з метою вивчення підстав для перетину державного кордону України, на виїзд з України під час воєнного стану прямував вперше. Під час спілкування з особою, спільно з відповідальним офіцером ПОРВ м.д.н.п. Володимир було задано ОСОБА_10 перелік питань щодо мети його поїздки за кордон. За результатами співбесіди було встановлено що громадянин не зовсім орієнтується куди прямує, доцільність та мета його поїздки підтверджена не була. Відповідно до абзацу 11 пункту 2.8 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 р. (зі змінами) в зв`язку з непідтвердженням мети поїздки громадянину України ОСОБА_10 було відмовлено в перетині державного кордону, рішення про відмову в перетині державного кордону №991 (а.с.43 зворот-44).

При цьому суд першої інстанції слушно зауважив, що враховуючи вимоги законодавства, рішення про те, чи підтвердила особа мету поїздки оцінюється виключно посадовою особою державної прикордонної служби. Відтак недостатньо лише самого факту наявності документів, що підтверджують підставу для виїзду за кордон, оскільки підтвердження мети поїздки є невід`ємною складовою здійснення прикордонного контролю, а тому надання дозволу на перетин державного кордону України є можливим, після усіх необхідних заходів здійснення прикордонного контролю.

З огляду на встановлене, суд дійшов правильного висновку, що начальник 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенант ОСОБА_4 правомірно прийняв оскаржуване рішення від 10.03.2024 №991 про відмову в перетинанні державного кордону України.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що в оскаржуваному рішенні не вказано конкретно, який саме документ не було надано для наявності підстав законного перетинання кордону, то суд першої інстанції правильно зазначив, що Правила №57 передбачають виключний перелік підстав для перетину державного кордону військовозобов`язаними у разі введення на території України воєнного стану, та документи, які подаються для їх підтвердження. Тобто особа, яка з`явилася до відповідного пункту пропуску повинна надати документи, які підтверджують відповідну підставу та мету поїздки, яка надає їй право в умовах воєнного стану здійснити перетин державного кордону України. Відтак, відповідач не має можливості визначити підставу, з якої особа має право здійснити перетин державного кордону України, адже право подання необхідних документів для підтвердження тієї чи іншої підстави належить особі, яка перетинає державний кордон.

Отже, з урахуванням викладеного вище суд дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі №140/3782/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула