Справа № 520/35077/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 р.Справа № 520/35077/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/35077/24

за позовом ОСОБА_1

до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа Департамент патрульної поліції

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження від 16.12.2024 ВП 76771444 та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом зобов`язання відповідача закрити виконавче провадження ВП 76771444 від 16.12.2024;

- зобов`язати відповідача вчинити дії за наслідками закінчення виконавчого провадження: зняття арешту накладеного на майно (кошти) ОСОБА_1 та виключити відомості про ОСОБА_1 із єдиного реєстру боржників та скасувати всі інші заходи, вжиті відповідачем щодо даного виконавчого провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про не врахування судом першої інстанції, що постанова Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2024 ВП № 76771444 є незаконною, з тих підстав, що ДПП УПП в Харківській області надано постанову від 01.11.2024 щодо стягнення грошових коштів із гр. ОСОБА_1 в розмірі 40800 грн 00 коп за відсутності факту складу порушення взагалі та більше того за відсутності виконавчого листа складеного судом за результатами розгляду справи судом та винесення судового рішення щодо стягнення грошових коштів з гр. ОСОБА_1 в розмірі 40800 грн 00 коп, тобто відсутній навіть виконавчий документ виконавчий лист складений судом на виконання судового рішення на підставі якого виконавчою службою можливо відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення грошових коштів із гр. ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач подав клопотання про здійснення розгляду справи без його особистої присутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 313, ч. 3 ст. 268 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Луценко Аліною Олександрівною ВП № 76771444 від 16.12.2024 було відкрито виконавче провадження з виконання постанови № ЕНА № 3389278 від 01.11.2024, виданої Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області штрафу 40800 грн.

Також, головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Луценко Аліною Олександрівною 16.12.2024 у ВП № 76771444 було винесено постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника: ОСОБА_2 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 303,00 грн; про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з боржника: ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 4080,00 грн; про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику: ОСОБА_2 , у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору та винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафу становить 45183 грн.

Позивач, вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України (абз. 1 ст. 299 КУпАП).

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (абз. 4 ст. 299 КУпАП).

За ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. У разі винесення кількох постанов про накладення адміністративних стягнень щодо однієї особи кожна постанова виконується окремо.

Згідно із ст. 300-2 КУпАП, у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Абзацом 1 ст. 307 КУпАП визначено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

За ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова про накладення штрафу, за якою стягнення штрафу проведено повністю, з відміткою про виконання повертається органові (посадовій особі), який виніс постанову (ст. 310 КУпАП).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII), статтею 1 якого передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII одним з видів виконавчих документів є постанова органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 № 1404-VIII).

Частиною 1 статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч. 5 вказаної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз наведених норм Закону дає підстави для висновку про наявність у державного виконавця обов`язку не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести одночасно постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 48 Закону № 1404-VIII готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

З огляду на наведені норми права, колегія суддів зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є виконавчим документом, який Департамент патрульної поліції має направити для примусового виконання до органу державної виконавчої служби у разі несплати правопорушником штрафу у строк установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, а у державного виконавця, в свою чергу, виникає обов`язок після отримання зазначеної постанови, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та вчиняти усі необхідні дії в межах діючого законодавства та на забезпечення виконання виконавчого документу.

Тож, доводи апелянта про протиправність дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження через відсутність виконавчого документу на підставі якого виконавчою службою можливо відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення грошових коштів із гр. ОСОБА_1 , спростовується вищевикладеним.

У своїх поясненнях щодо позову, Департамент патрульної поліції зазначив, що 01.11.2024 поліцейським взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Сафроновою Мариною Олександрівною винесено постанову серії ЕНА № 3389278 від 01.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 20400 грн.

Постановою встановлено, що 01.11.2024 близько 10:10 за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова 252-Б водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування транспортним засобом згідно з постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.05.2024 у справі № 235/3486/24, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП.

Враховуючи, що постанова серії ЕНА № 3389278 від 01.11.2024 не була оскаржена, а факт погашення штрафу не підтверджений, дотримуючись вимог Закону України "Про виконавче провадження", стягувач скористався правом на його пред`явлення.

Судовим розглядом встановлено, що головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Луценко Аліною Олександрівною 16.12.2024 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 76771444) з виконання постанови № ЕНА № 3389278 від 01.11.2024, виданої Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області штрафу 40800 грн.

Також, головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Луценко Аліною Олександрівною 16.12.2024 (ВП № 76771444) було винесено постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника: ОСОБА_2 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 303,00 грн; про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з боржника: ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 4080,00 грн; про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику: ОСОБА_2 , у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору та винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафу - 45183 грн.

Докази сплати позивачем штрафу за постановою Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області серії ЕНА № 3389278 від 01.11.2024 або докази скасування вказаної постанови, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відкриття спірного виконавчого провадження були правомірними, оскільки такі були відкриті за заявою стягувача на підставі вищезгаданої постанови Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем протиправно відкрито виконавче провадження через відсутність факту складу порушення, колегія суддів зазначає, що такі доводи є неспроможними, оскільки на стадії відкриття виконавчого провадження у державного виконавця немає повноважень перевіряти підстави видання виконавчого документа, натомість державний виконавець перевіряє, чи виконавчий документ відповідає вимогам частини першої статті 4 Закону №1404-VІІІ, а також чи немає інших підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, що і було виконано відповідачем.

Також, суд зазначає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3389278 від 01.11.2024 не є предметом спору у даній справі, а отже суд не надає їй правової оцінки. У разі не згоди позивача із зазначеною постановою через відсутність, на його думку, складу порушення, такий має право оскаржити дану постанову в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом № 1404-VIII, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 року по справі № 520/35077/24 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 по справі № 520/35077/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.А. Спаскін О.М. Мінаєва