Справа № 580/910/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року справа № 580/910/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Жук Оксани Михайлівни з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.08.2024 про надання відстрочки від призову під час мобілізації;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву про відстрочку ОСОБА_1 від 01.08.2024, яка повторно подана від 27.08.2024 та надати результати розгляду заяви про відстрочку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник зазначила, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач 01.08.2024 направив на адресу відповідача заяву про надання відстрочки. Після подання заяви позивач отримав посвідчення № 779, яке є додатковим підтвердженням законності вимоги про надання відстрочки. Через відсутність відповіді на заяву від 01.08.2024 позивач повторно направив заяву про надання відстрочки від 27.08.2024, яку відповідач отримав 28.08.2024. Однак, жодних відомостей про стан розгляду заяви на адресу позивача не надходило. За захистом прав та інтересів позивача представник звернулася до суду.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та 18.02.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що протоколом комісії № П10/22 від 17.01.2025 було прийнято рішення про відмову у надані позивачу відстрочки від призову. Того ж дня ІНФОРМАЦІЯ_3 виготовив повідомлення, про що повідомив позивача засобами телефонного зв`язку. Отже заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивача розглянута комісією 17.01.2025, тобто до подання позову.

21.02.2025 представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якій заперечила проти викладених у відзиві тверджень та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 03.02.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У серпні 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою від 01.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», направивши її засобами поштового зв`язку.

Отримавши посвідчення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.08.2024 № Я-6164-2 про те, що позивач призначений опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , позивач повторно направив відповідачу заяву від 27.08.2024 про надання відстрочки від призову.

Відповідно до трекінгу Укрпошти уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала 28.08.2024 заяву позивача від 27.08.2024 (Р 186).

Рішенням Комісії, оформленим протоколом від 17.01.2025 № 10, позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки позивач до заяви про надання відстрочки додав документи, які не засвідчені належним чином, а також заява не відповідає формі, визначеній у додатку 4.

Повідомленням від 17.01.2025 № 10/22 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача про результати розгляду його заяви від 01.08.2024 та прийняте комісією рішення про відмову у наданні відстрочки від призову.

Представник позивача, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяв позивача про надання відстрочки від призову під час мобілізації, за захистом його прав та інтересів звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби .

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та діє на момент розгляду цієї справи.

Указом Президента України Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII).

Статтею 23 Закону № 3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані опікун особи, визнаної судом недієздатною.

Згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Процедуру надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Як встановив суд, позивач у серпні 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою від 01.08.2024 та повторно із заявою від 27.08.2024 щодо надання відстрочки від призову на військову службу на підставі ст. 23 Закону № 3543-XII.

За результатом розгляду заяви позивача від 01.08.2024 про надання відстрочки від призову по мобілізації комісія прийняла рішення, оформлене протоколом від 17.01.2025 № 10, про відмову у наданні відстрочки.

Представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 не отримав у визначений законом строк відповідь на подані заяви про надання відстрочки за результатом їх розгляду. Тому вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяв позивача про надання відстрочки.

Суд врахував, що предметом розгляду у цій справі є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяв позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з тим, як встановив суд, комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглянувши заяву позивача від 01.08.2024, прийняла рішення, оформлене протоколом від 17.01.2025 № 10, яким відмовила позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Тобто, на час звернення представника позивача до суду з цим позовом (27.01.2025) спору щодо нерозгляду поданої позивачем заяви від 01.08.2024 та прийняття відповідного рішення не було, оскільки комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянула 17.01.2025 зазначену заяву позивача, тобто до звернення представника позивача до суду з цим позовом.

Ураховуючи, що на час звернення до суду з цим позовом Комісія прийняла рішення про відмову у наданні відстрочки, тому відсутній предмет спору в частині позовних вимог щодо розгляду заяви позивача від 01.08.2024. Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 27.08.2024 про надання відстрочки від призову суд зазначає наступне.

Як встановив суд після отримання посвідчення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.08.2024 № Я-6164-2 про те, що ОСОБА_1 призначений опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , позивач повторно направив відповідачу заяву від 27.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до трекінгу Укрпошти уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала 28.08.2024 заяву позивача від 27.08.2024 (Р 186).

Однак, відповідач не надав суду доказів розгляду повторно поданої заяви позивача від 27.08.2024 про надання відстрочки.

Як було зазначено вище Комісія зобов`язана розглянути отриману на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

Відповідне рішення на підставі розгляду отриманої 28.08.2024 заяви позивача від 27.08.2024 про надання або відмову у наданні відстрочки відповідач суду не надав.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви позивача від 27.08.2024 про надання відстрочки від призову.

Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині нерозгляду заяви позивача від 27.08.2024 про надання відстрочки підлягають задоволенню.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Позивач за подання цього позову сплатив судовий збір у сумі 1 211,20 грн відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 23.01.2025.

Однак, суд врахував, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, позивач був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову як військовозобов`язаний, оскільки справа, пов`язана з виконанням військового обов`язку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, судовий збір у сумі 1 211,20 сплачений згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 23.01.2025, підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 27.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомити позивача про прийняте комісією рішення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, сплачений згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 23.01.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО