Справа № 340/8413/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/8413/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Кропивницька виправна колонія №6» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Кропивницька виправна колонія №6» (надалі відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» щодо не проведення виплати компенсації за невикористану відпустку у зв`язку з призовом на військову службу;

- зобов`язати Державну установу «Кропивницька виправна колонія (№6)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за всі не використані дні щорічних та додаткових відпусток станом на день увільнення від виконання службових обов`язків на час проходження військової служби в Збройних силах України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 04.06.2021 по теперішній час займає посаду чергового помічника начальника установи відділу нагляду та безпеки державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)».

Вказує, що з 27.09.2024 наказом начальника державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» був увільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку з призовом по мобілізації до Збройних сил України. У цей же день подав рапорт про виплату компенсації за невикористану відпустку у зв`язку з мобілізацією. Однак, листом від 04.10.2024 року у здійсненні такої виплати було відмовлено у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Позивач наголошує, що приписами статті 83 Кодексу законів про працю України, у редакції Закону України від 21.11.2023 №3494-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток, а також інших питань», передбачено право призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період працівника за його бажанням та на підставі заяви на виплату грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначає, що позивач дійсно перебуває на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» та з 27.09.2024 наказом від 27.09.2024 №122/ОС-24 увільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку з призовом по мобілізації до Збройних сил України із збереженням місця роботи (посади), без збереження грошового забезпечення.

Вказує, що на рапорті ОСОБА_1 про виплату компенсації за невикористану відпустку стоїть вхідний номер 6/808 від 01.10.2024, тобто рапорт позивачем фактично було подано 01.10.2024, а не 27.09.2024.

Наголошує, що відповідно до статті 83 Кодексу законів про працю України заява про виплату компенсації за невикористану відпустку у зв`язку з мобілізацією має бути подана увільненим працівником не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу. Оскільки позивача було увільнено від виконання службових обов`язків 27.09.2024, а відповідний рапорт ним було подано лише 01.10.2024 підстави для виплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та відпустки «на дітей» відсутні.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

08.01.2025 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.06.2021 по теперішній час займає посаду чергового помічника начальника установи відділу нагляду та безпеки державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)".

Наказом начальника державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» №122/ОС-24 від 27.09.2024 позивача увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з призовом по мобілізації до Збройних сил України із збереженням місця роботи (посади), без збереження грошового забезпечення (а.с. 14).

Позивачем було подано рапорт на ім`я начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» про виплату йому грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки за 2020-2023 роки. Дата рапорту 27.09.2024 року. На рапорті наявний штам реєстрації від 01.10.2024 №6/808. Віза керівника від 01.10.2024 (а.с. 35).

Згідно витягу з Журналу реєстрації внутрішніх документів (довідок, направлень) №243 рапорт ОСОБА_1 про надання матеріальної допомоги за невикористану відпустку зареєстрований 01.10.2024 за №6/808 (а.с. 37зв.)

Листом від 04.10.2024 №17/3838 відповідач відмовив позивачу у виплаті компенсації, зазначивши, що згідно статті 83 Кодексу законів про працю України грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки виплачується у разі звільнення працівника. Оскільки ОСОБА_1 було увільнено від виконання службових обов`язків, а не звільнено, тому підстави для такої виплати відсутні (а.с. 15).

Згідно довідки від 09.01.2025 №1/22 підполковник внутрішньої служби ОСОБА_1 , черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» має невикористані відпустки за 2020 рік 15 діб, за 2021 рік 14 діб, за 2022 рік 12 діб, за 2023 рік 36 діб та за 2024 рік 31 доба за фактично відпрацьований час (а.с. 26зв.)

Будь-яких заяв, чи клопотань від учасників справи не надходило.

08.01.2025 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частинами першої третьою статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні із 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогодні.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно з частиною 2 статті 39 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) громадяни України, які проходять базову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту".

Так, частиною 3 статті 119 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 (далі КЗпП України) передбачено, що за працівниками, направленими для проходження базової військової служби, призваними на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Також, 24.12.2023 набрав чинності Закон України №3494-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток та інших питань" (далі - №3494-IX).

Вказаним Законом врегульовано питання щодо порядку, строків надання та використання окремих категорій відпусток на час дії воєнного стану, розширено права та можливості роботодавців стосовно вирішення питань щодо надання окремих відпусток, а також інших питань.

Зокрема, Законом №3494-IX стаття 83 КЗпП України була доповнена частиною другою такого змісту: "Працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом, за їхнім бажанням та на підставі заяви виплачується грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А 1 групи. Відповідна заява подається не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу".

Отже, з 24.12.2023 працівникам, призваним на військову службу, передбачена можливість отримати грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки без необхідності звільнення. Це нововведення було спрямоване на підтримку мобілізованих працівників та забезпечення їх соціальних прав під час виконання військового обов`язку. Закон №3494-IX також передбачив термін подачі відповідної заяви на виплату компенсації: не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу.

Таким чином, частина 2 статті 83 КЗпП України, яка передбачає право на компенсацію не використаної відпустки, застосовується лише до тих працівників, яких було увільнено від роботи у зв`язку з призовом на військову службу після 24.12.2023, та які не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу, подали відповідну заяву роботодавцю.

Як встановлено судом, позивача наказом начальника державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» №122/ОС-24 від 27.09.2024 увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з призовом по мобілізації до Збройних сил України із збереженням місця роботи (посади), без збереження грошового забезпечення.

Також, згідно довідки від 09.01.2025 №1/22 ОСОБА_1 не використав щорічну відпустку за 2020 рік 15 діб, за 2021 рік 14 діб, за 2022 рік 12 діб, за 2023 рік 36 діб та за 2024 рік 31 доба за фактично відпрацьований час.

Позивач стверджує, що у день видачі наказу (27.09.2024) про увільнення його від виконання службових обов`язків ним було подано рапорт про виплату компенсації за невикористану відпустку у зв`язку з мобілізацією, а тому відповідач зобов`язаний був здійснити таку виплату.

Відмовляючи позивачу у такій виплаті відповідач зазначив, що згідно статті 83 Кодексу законів про працю України грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки виплачується у разі звільнення працівника, а не увільнення від виконання службових обов`язків.

Суд не погоджується із такими доводами відповідача, адже аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що внесення змін до статті 83 КЗпП України, зокрема доповнення її частиною другою, якраз і було спрямоване на посилення соціальних гарантій мобілізованих працівників, за якими відповідно до статті 119 цього ж кодексу зберігаються місце роботи і посада. При цьому обов`язок виплати грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи звільненому працівнику окремо встановлений частиною першою статті 83 КЗпП України, на яку помилково посилався відповідач у листі від 04.10.2024 №17/3838.

У відзиві на позовну заяву також вказав, що рапорт позивачем було фактично подано не 27.09.2024, а 01.10.2024, тобто з порушенням встановлених статтею 83 КЗпП України умов щодо подання відповідної заяви не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за №736/27181, затверджені Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях (далі - Правила №1000/5, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Правил №1000/5 відповідальність за організацію діловодства та архівної справи несе керівник установи. Контроль за оформленням на належному рівні документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах здійснюють їх керівники.

Організація діловодства в установі покладається на службу діловодства. Організація діловодства в структурних підрозділах установ покладається на спеціально призначену для цього особу, у посадовій інструкції якої зазначаються ці обов`язки. Служба діловодства розробляє інструкцію з діловодства установи, якою одночасно регламентуються питання організації діловодства у паперовій та електронній формах.

Згідно з пунктами 1-5 глави 2 розділу III Правил №1000/5 доставка документів до установи здійснюється, як правило, з використанням засобів поштового зв`язку та електрозв`язку, а також кур`єрською та фельд`єгерською службами. Усі документи, що надходять до установи, приймаються централізовано в службі діловодства (експедиції). Документи, що надійшли в неробочий час, приймаються черговим працівником установи (за наявності), який, не розкриваючи кореспонденцію, передає її в службу діловодства наступного робочого дня під розписку. У разі надходження документів у сканованій формі їх інформацію роздруковують на папері із проставленням на верхньому полі документа надпису "Отримано в електронній формі". Факт надходження документа до установи обов`язково фіксується шляхом проставлення на вхідних документах відмітки про його надходження до установи, яка проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому куті нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби - година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду.

Пунктами 1, 2, 3, 7 глави 3 розділу III Правил №1000/5 передбачено, що службовий документ, отриманий установою або створений нею, у тому числі для внутрішнього користування, вважається внесеним до документаційного фонду установи з моменту його реєстрації.

Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації і полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою установою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа, шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

Документи реєструються за документопотоками (вхідні, вихідні, внутрішні); документи реєструються лише один раз (вхідні - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня (якщо документ надійшов у неробочий час), створювані - у день підписання або затвердження).

Реєстрацію документів проводить централізовано служба діловодства.

В установах може застосовуватись одна з трьох форм реєстрації документів - журнальна, карткова та автоматизована (з використанням спеціальних комп`ютерних програм). Журнальну форму реєстрації документів доцільно використовувати лише в установах з обсягом документообігу до 600 документів на рік, використовуючи форми журналів, наведені в додатках 5 - 7 до цих Правил.

Відтак, джерелом інформації про дату надходження листа, звернення до Державної установи «Кропивницька виправна колонія №6», зокрема є відповідні реєстраційно-облікові документи, передбачені Правилами №1000/5.

У матеріалах справи наявна копія рапорту ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки за 2020-2023 роки від 27.09.2024. Водночас на рапорті наявний штам вхідної реєстрації відповідача від 01.10.2024 №6/808.

Також, відповідачем наданий суду витяг з Журналу реєстрації внутрішніх документів (довідок, направлень) №243 від 01.05.2023, згідно якого вбачається, що рапорт Ніколенка А.Ю. зареєстрований 01.10.2024 за номером 6/808. При цьому, нумерація відносно попереднього та наступного записів не порушена, будь-які виправлення, чи закреслення відсутні.

З наведеного слідує, що рапорт позивача надійшов до Державної установи «Кропивницька виправна колонія №6» 01.10.2024, тобто уже наступного місяця після місяця увільнення позивача від виконання службових обов`язків у зв`язку з призовом по мобілізації до Збройних сил України. Доказів зворотнього суду позивачем не надано.

Відтак обов`язок здійснити нарахування та виплату компенсації за невикористану відпустку в силу положень частини 2 статті 83 КЗпП України у відповідача був відсутній.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для визнання бездіяльності відповідача протиправною, оскільки позивачем не доведено факту подання відповідачу рапорту датою його написання 27.10.2024, або не пізніше 31.10.2024.

При цьому, порушення працівником строку звернення до роботодавця із таким рапортом, на переконання суду, є не формальним порушенням, адже подання заяви (рапорту) у визначений законодавством строк - не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу, є обов`язковою умовою виплати увільненому працівнику грошової компенсації за всі не використані ними дні щорічної відпустки.

Розглядаючи адміністративну справу щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. (ч. 2 ст. 2 КАС України)

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

З врахуванням наведених норм чинного законодавства, встановлених обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 Державної установи «Кропивницька виправна колонія №6» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) .

Відповідач - Державна установа «Кропивницька виправна колонія №6» (, вулиця Яновського, 50, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК