Справа № 300/1747/25
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"11" квітня 2025 р. справа № 300/1747/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 24.01.2025 із застосування щомісячної індексації-різниці з урахуванням вимог абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, зобов`язання нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення щомісячно за період з 01.03.2018 до 24.01.2025 відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.
24.03.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якій останній просив залишити зазначену позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем місячного строку на звернення до суду, оскільки при звільненні позивачу було надано наручно грошовий атестат, в якому зазначені нараховані та виплачені їй суми грошових компенсацій при звільненні відповідно до приписів статті 116 КЗпП України. Також вказав, що всі нарахування грошового забезпечення належні на день виключення із списків частини відображені в витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2025 №26, який позивач отримала наручно 24.01.2025. Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 , звернувшись з цим позовом до суду 14.03.2025, пропустила місячний строк звернення до суду, а тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.
Суд, розглянувши заявлене представником відповідача клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, оцінивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріалами, зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Із змісту адміністративного позову слідує, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 24.01.2025 із застосування щомісячної індексації-різниці з урахуванням вимог абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, зобов`язання нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення щомісячно за період з 01.03.2018 до 24.01.2025 відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.
Відтак, підставою звернення позивача до адміністративного суду є порушення відповідачем законодавства про оплату праці та невиплати індексацію грошового забезпечення.
Так, Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.
Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
У цьому контексті суд зазначає, що перебування особи на публічній службі, у тому числі військовій службі, є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю.
При цьому до 19.07.2022 діяла редакція статті 233 КЗпП України, частина 2 якої передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
У подальшому, Законом України №2352-IX від 01.07.2022 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" (надалі, також - №2352) внесені зміни до норм КЗпП України.
Зокрема, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина 1).
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина 2).
Таким чином, для звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні з 19.07.2022 (дата набрання чинності Законом №2352) встановлено тримісячний строк, який обчислюється з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Однак, такий строк може бути поновлений судом в разі його пропуску з поважних причин.
Так, відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №26 від 24.01.2025, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення 24.01.2025.
Представник відповідача вказує, що зазначений витяг містить інформацію про виплачені позивачу на момент звільнення виплати, тому з моменту його вручення остання повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Також вказав на вручення ОСОБА_1 при звільненні з військової служби грошово атестата, який містив інформацію про нараховані та виплачені їй суми грошових компенсацій при звільненні відповідно до приписів статті 116 КЗпП України. Таким чином, вважає, що позивач звернулася до суду з цим позовом з порушенням місячного строку на звернення до суду.
Оцінюючи такі мотиви представника ВЧ НОМЕР_1 , суд вважає за необхідне з`ясувати те, з якого моменту розпочинається відлік строку на звернення до суду, а також який саме строк звернення до суду підлягає застосуванню в межах спірних правовідносин.
Як з`ясовано судом вище, нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України передбачено тримісячний строк звернення до суду з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Тобто позиція відповідача стосовно застосування у спірних правовідносинах місячного строку звернення до суду є помилковою.
У справі, що розглядається, представник ВЧ НОМЕР_1 вказує на вручення ОСОБА_1 грошового атестату при звільненні зі служби та з цього моменту вважає, що остання повинна була дізнатися про порушення свого права.
Так суд не погоджується з доводами представника відповідача стосовно того, що позивач повинна була також дізнатися про порушення свого права, отримавши витяг з наказу про звільнення, оскільки такий витяг не містить інформації щодо виплати (невиплати) ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за спірний період, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості дізнатися чи розраховано такі виплати відповідно до законодавства.
У відповідь на заяву ОСОБА_1 (вх. №Б-27 від 07.02.2025) про надання довідки розрахунку про розмір виплаченого їй грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 24.01.2025 з розбивкою по місяцях та зазначенням сум виплаченої щомісячної індексації грошового забезпечення, відповідач відмовив у видачі такої довідки. Зазначена довідка була долучена до матеріалів справи лише на вимогу ухвали суду від 19.03.2025.
При цьому, навіть з урахуванням тверджень представника відповідача про отримання ОСОБА_1 грошового атестату 24.01.2025 при звільненні з військової служби, звернувшись до суду з цією позовною заявою 14.03.2025, позивач не порушила тримісячний строк.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини щодо невиплати позивачу грошового забезпечення у належному розмірі, зокрема, індексації грошового забезпечення відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, мали місце у період з 01.03.2018 до 24.01.2025.
« 65.1. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).
65.2. З урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.
66. Зважаючи на наведене, Судова палата вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного адміністративного суду:
- від 29 січня 2025 року у справі №500/6880/23 та від 28 серпня 2024 року у справі №580/9690/23, у яких Верховним Судом до правовідносин щодо перерахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за 2016-2018 роки застосовано статтю 233 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19 липня 2022 року, оскільки саме вона була чинною на момент звернення позивачів до суду із позовом (жовтень 2023 року);
- від 23 січня 2025 року у справі №400/4829/24 [предмет спору - перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця та його складових за період з 01 березня 2022 року по 19 травня 2023 року; дата звернення до суду з позовом - 22 травня 2024 року] та від 20 листопада 2023 року у справі №160/5468/23 [предмет спору - нарахування та виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01 січня 2016 року по грудень 2018 року; дата звернення до суду з позовом - 21 березня 2023 року], у яких Верховний Суд констатував, що у випадках звільнення військовослужбовця з військової служби та у разі невиплати йому частини грошового забезпечення, на отримання якого він мав право під час проходження служби, перебіг строку звернення починається саме з дати його звільнення з цієї служби;
- від 12 вересня 2024 року у справі №200/5637/23, у якій Верховний Суд зазначив, що строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, закінчилися з припиненням дії карантину.
67. Відступаючи у цій справі від висновків Верховного Суду, які викладено в указаних постановах, Судова палата зазначає, що відповідно до сформованої практики такий перелік судових рішень не є вичерпним.
Зважаючи на викладене, доводи представника відповідача щодо порушення позивачем строку на звернення до суду та наявності у зв`язку з цим підстав для залишення позову без розгляду, є помилковими.
В зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов до висновку, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись статями 120, 122, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду по справі №300/1747/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.
Ухвала, окремо від рішення суду, не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Микитин Н.М.