Справа № 990/145/25
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 квітня 2025 року

м. Київ

справа №990/145/25

адміністративне провадження № П/990/145/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду Загороднюка А.Г., Білак М.В., Желєзного І.В., Мацедонської В.Е., Соколова В.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя Кабанця Олексія Олексійовича, заступника голови Вищої ради правосуддя Кваші Оксани Олександрівни, за участі третіх осіб: керівника апарату Вищого антикорупційного суду Крикливенка Богдана Володимировича, Голови Національнох асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України Ізовітової Лідії Павлівни, про визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

07 квітня 2025 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій він просить суд (дослівний зміст збережено):

«скасувати висновки дисциплінарного інспектора Кабанця О.О. в ухвалі від 13.03.2025, що моя дисциплінарна скарга на суддю ОСОБА_5 містить виражені у непристойній формі висловлювання, що принижують честь і гідність особи;

визнати протиправним доручити розгляд моєї дисциплінарної скарги дисциплінарному інспектору Кабанцю Олексію Олексійовичу , який не складав присягу державного службовця;

визнати нікчемною ухвалу від 13.03.2025 дисциплінарного інспектора Кабанця Олексія Олексійовича "Про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги";

визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя щодо нерозгляду дисциплінарної скарги на суддю ОСОБА_5 Дисциплінарною палатою ВРП і зобов`язати ВРП розглянути її згідно статті 49 Закону України "Про Вищу раду правосуддя";

визнати рекомендації КВАШІ Оксани Олександрівни присвоєння рангу державного службовця КАБАНЦЮ Олексію Олексійовичу такими, що не відповідають вимогам і зняти з повістки денної засідання Вищої ради правосуддя 8 квітня 2025 року.».

Свої доводи позивач мотивував тим, що він подав до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) дисциплінарну скаргу на дії судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між дисциплінарними інспекторами від 27 січня 2025 року визначено дисциплінарного інспектора Кабанця О.О . За результатами попередньої перевірки поданої позивачем дисциплінарної скарги дисциплінарний інспектор ВРП Кабанець О.О. постановив ухвалу від 13 березня 2025 року, якою зазначену дисциплінарну скаргу залишив без розгляду та повернув скаржникові на підставі пункту 4 частини першої статті 44 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII).

Зміст наведених у позовній заяві аргументів засвідчує незгоду позивача з висновками дисциплінарного інспектора про те, що дисциплінарна скарга ОСОБА_1 на дії судді ОСОБА_5 містить виражені у непристойній формі висловлювання, що принижують честь і гідність особи, а також, що названа ухвала не підлягає оскарженню. Так само, не відповідає Закону залишення дисциплінарних скарг та повернення скарг без розгляду у разі відсутності розгляду Дисциплінарною палатою ВРП матеріалів, підготовлених дисциплінарним інспектором, зокрема, позивач акцентував на тому, що ніде не передбачено право дисциплінарного інспектора ВРП підміняти повноваження і обов`язки Дисциплінарної палати ВРП і членів ВРП. Поряд з наведеним позивач вказав на протиправне обмеження його в доступі до інформації про дисциплінарні скарги, висловив незгоду з тлумаченням ВРП дисцкреційних повноважень, а також порушення ВРП його права на відвід заінтересованому дисциплінарному інспектору ВРП Кабанцю О.О. Решта наведених позивачем мотивів зосереджена довкола особи дисциплінарного інспектора, зокрема, міркувань позивача про його взаємини з третіми особами, тверджень, що дисциплінарний інспектор Кабанець О.О. не складав присяги державного службовця та водночас порушив її ще до складення, а також про адвокатські дії дисциплінарного інспектора щодо життя і здоров`я, захисту честі судді ОСОБА_5 без її згоди і без її відома, перевищення ним своїх повноважень при постановленні оспорюваної ухвали.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2025 року, для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Загороднюка А.Г., суддів: Білак М.В., Желєзного І.В., Мацедонської В.Е., Соколова В.М.

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду цього позову за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно із частиною третьою статті 124 Основного Закону України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

За частинами першою, другою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист одним із способів, передбачених цією статтею, або в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004, поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Частиною десятою статті 131 Конституції України передбачено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення, зокрема, розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів.

Пунктом 3 частини першої цієї статті встановлено, що в Україні діє ВРП, яка, зокрема, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

За правилами частини першої статті 107 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) право на звернення із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Вимоги до форми і змісту дисциплінарної скарги встановлені частиною другою цієї ж статті.

З наявних матеріалів суд установив, що позивач реалізував таке право шляхом звернення до ВРП зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою), в якій просив притягнути до дисциплінарної відповідальності суддю Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 (зареєстровано ВРП 27 січня 2025 року за №Р-328/1/7-25).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між дисциплінарними інспекторами від 27 січня 2025 року, подану позивачем дисциплінарну скаргу розподілено дисциплінарному інспектору ВРП Кабанцю О.О .

Відповідно до статті 108 Закону №1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом №1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

Згідно із частиною третьою статті 42 Закону №1798-VIII дисциплінарне провадження включає:

1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи;

2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності;

3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

За частиною першою статті 43 названого Закону дисциплінарний інспектор ВРП, визначений автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (дисциплінарний інспектор ВРП - доповідач):

1) вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону;

2) за наявності підстав, визначених пунктами 1, 4 і 5 частини першої статті 44 цього Закону, - залишає без розгляду та повертає дисциплінарну скаргу скаржнику;

3) за наявності підстав, визначених пунктами 2, 3 і 6 частини першої статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи;

4) за відсутності підстав для залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги - протягом тридцяти днів з дня отримання такої скарги готує матеріали з пропозицією про відкриття або про відмову у відкритті дисциплінарної справи. Цей строк може бути продовжений дисциплінарним інспектором, але у разі обґрунтованої потреби додаткової перевірки дисциплінарної скарги не більш як на п`ятнадцять днів.

Підстави для повернення дисциплінарної скарги визначені статтею 44 Закону №1798-VIII. За її змістом дисциплінарна скарга залишається без розгляду та повертається скаржнику, якщо:

1) дисциплінарна скарга подана з порушенням порядку, визначеного Законом №1402-VIII;

2) дисциплінарна скарга не містить відомостей про ознаки дисциплінарного проступку судді;

3) дисциплінарна скарга не містить посилання на фактичні дані (свідчення, докази) щодо дисциплінарного проступку судді;

4) дисциплінарна скарга містить виражені у непристойній формі висловлювання або висловлювання, що принижують честь і гідність будь-якої особи;

5) у дисциплінарній скарзі порушується питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді, звільненого з посади або повноваження якого припинені;

6) дисциплінарна скарга ґрунтується лише на доводах, що можуть бути перевірені виключно судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

При розгляді питання про наявність підстав для повернення дисциплінарної скарги не оцінюються достовірність відомостей про ознаки дисциплінарного проступку у поведінці судді, докази його вчинення (частина третя статті 44 Закону №1798-VIII).

Частиною четвертою статті 44 Закону №1798-VIII передбачено, що рішення про повернення дисциплінарної скарги має бути вмотивованим та оскарженню не підлягає.

З наявних матеріалів установлено, що за результатами попередньої перевірки поданої позивачем дисциплінарної скарги дисциплінарний інспектор ВРП Кабанець О.О. постановив ухвалу від 13 березня 2025 року, якою подану ОСОБА_1 дисциплінарну скаргу щодо судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 , яку зареєстровано за №Р-328/1/7-25, залишив без розгляду та повернув скаржникові на підставі пункту 4 частини першої статті 44 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, оскільки вважав, що дисциплінарна скарга містить виражені у непристойній формі висловлювання або висловлювання, що принижують честь і гідність особи.

У позовній заяві ОСОБА_1 серед іншого просить визнати нікчемною ухвалу від 13 березня 2025 року дисциплінарного інспектора Кабанця Олексія Олексійовича "Про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги", а також скасувати висновки дисциплінарного інспектора Кабанця О.О. в названій ухвалі від 13 березня 2025 року, що дисциплінарна скарга позивача на суддю ОСОБА_5 містить виражені у непристойній формі висловлювання, що принижують честь і гідність особи.

Як уже зазначалося, частиною четвертою статті 44 Закону №1798-VIII імперативно визначено, що рішення про повернення дисциплінарної скарги оскарженню не підлягає, що, однак, не перешкоджає скаржнику повторно звернутися до ВРП зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, яка відповідатиме вимогам до форми та змісту дисциплінарної скарги.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2023 року у справі №9901/41/21 (провадження №11-427заі21), послуговуючись своїми ж раніше висловленими висновками в інших справах, зокрема зауважила, що скаржник не є безпосереднім учасником правовідносин, які виникли у зв`язку з вирішенням питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Оцінювати дії судді під час виконання посадових обов`язків має право лише ВРП, рішення якої щодо притягнення чи відмови у притягненні судді до дисциплінарної відповідальності створюють юридичні наслідки для такого судді, а не для скаржника.

Із цих міркувань Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що оскаржувані рішення ВРП [в справі йшлося про ухвали Дисциплінарних палат ВРП про відмову у відкритті дисциплінарної справи та ухвалу члена Дисциплінарної палати ВРП про залишення скарги без розгляду] не створюють для позивача [заявника дисциплінарної скарги] жодних юридичних прав та / чи обов`язків, незважаючи на те, що їх прийнято у зв`язку зі зверненням останнього, а тому ці ухвали не можуть бути самостійним предметом судового розгляду.

Тут варто зауважити, що попри зміни, які з часу ухвалення згаданої постанови відбулися в законах №1402-VIII та №1798-VIII з огляду, зокрема, на створення служби дисциплінарних інспекторів ВРП, положення частини четвертої статті 44 Закону №1798-VIII, як і загальні правила оскарження рішень ВРП та її дисциплінарних органів, змін не зазнали.

Беручи до уваги наведене, вимоги позивача про визнання нікчемною ухвали від 13 березня 2025 року дисциплінарного інспектора Кабанця О.О. "Про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги", не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, що виключає можливість відкриття провадження в адміністративній справі щодо цих вимог.

Так само, не здатна створювати предмету адміністративного спору й вимога про скасування висновків дисциплінарного інспектора Кабанця О.О. , наведених в ухвалі від 13 березня 2025 року, що дисциплінарна скарга позивача на суддю ОСОБА_5 містить виражені у непристойній формі висловлювання, що принижують честь і гідність особи. Такі висновки не можуть розглядатися поза зв`язком з актом (ухвалою), в якому їх юридично оформлено, який, як уже зазначалося, не може бути оскаржений загалом.

Щодо вимоги про визнання протиправним доручення розгляду скарги позивача дисциплінарному інспектору Кабанцю О.О. , який, на думку позивача, не склав присяги державного службовця, то визначення автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги дисциплінарного інспектор ВРП - доповідача є дією, що передує попередній перевірці дисциплінарної скарги як початковій стадії дисциплінарного провадження. При цьому, хоч позивач у позовній заяві і оскаржує доручення розгляду його скарги конкретному дисциплінарному інспекторові, водночас визнає, що в розглядуваному випадку презюмується його визначення шляхом автоматизованого розподілу.

На думку колегії суддів, позов в цій частині радше є підставою оскарження ухвали про повернення дисциплінарної скарги позивача без розгляду, що базується на міркуваннях про дефектність статусу особи, яка її ухвалила і підписала, а не самостійним предметом спору, позаяк саме собою виконання ВРП вимог Закону щодо визначення за допомогою технічних засобів дисциплінарного інспектора - доповідача (частина перша статті 43 Закону №1798-VIII) з метою вивчення та попередньої перевірки дисциплінарної скарги на відповідність вимогам закону, що корелюється також з вимогами пункту 9.1 Положення про службу дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 19 грудня 2024 року №3713/0/15-24, уособлює суто внутрішню регламентну дію органу зі здійснення розподілу, яка жодним чином не здатна порушити прав третіх осіб, зокрема й заявника дисциплінарної скарги.

До такого ж висновку можна дійти й з іншого боку, якщо послуговуватися згаданою вище позицією Великої Палати Верховного Суду про те, що ухвала про повернення дисциплінарної скарги без розгляду не створює для заявника дисциплінарної скарги жодних юридичних прав та / чи обов`язків, й відповідно не може бути самостійним предметом судового розгляду. Це своєю чергою означає, що дії які цьому передують - визначення дисциплінарного інспектора ВРП-доповідача, так само не зумовлюють права на судовий захист, оскільки результат їх оскарження не здатен мати юридичних наслідків, зокрема, не призводить до можливості оскаржити таку ухвалу як і не позбавляє права звернутися зі скаргою на дії судді повторно.

На думку суду, лише у межах розгляду справи про оскарження юридично значимого рішення ВРП суд може надати оцінку діям, які передують його прийняттю, тобто як імовірній підставі позову про оскарження рішення, а не як самостійному предмету.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині також не можуть бути предметом судового розгляду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ВРП щодо нерозгляду дисциплінарної скарги на суддю ОСОБА_5 Дисциплінарною палатою ВРП і зобов`язання ВРП розглянути її згідно зі статтею 49 Закону №1798-VIII, колегія суддів враховує таке.

За змістом частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Рахункової палати, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України визначені у статті 266 КАС України. Згідно з пунктами 2, 3 частини першої цієї статті її правила поширюються, зокрема, на розгляд адміністративних справ щодо законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині мають ознаки таких, що підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, однак першочергово варто вирішити питання про те, чи утворюють вони в цьому конкретному випадку самостійний предмет спору.

За змістом позовної заяви всі мотиви і вимоги позивача зосереджено довкола прагнення, щоб ВРП (її дисциплінарний орган) розглянула подану ним 27 січня 2025 року дисциплінарну скаргу щодо судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5, яку зареєстровано за №Р-328/1/7-25.

Перешкодою для цього є ухвала дисциплінарного інспектора від 13 березня 2025 року, постановлена на стадії попередньої перевірки дисциплінарної скарги, якою цю скаргу залишено без розгляду та повернуто скаржникові і яка за Законом не може бути оскаржена. Попри наявність у заявника права звернутися з новою дисциплінарною скаргою, він продовжує наполягати на тому, щоб Дисциплінарна палата ВРП розглянула саме ту скаргу, яку залишено без розгляду ухвалою від 13 березня 2025 року і яка, повторимо, не може бути оскаржена в силу прямої заборони Закону.

Саме таку мету переслідує ініційований позивачем шляхом подання позовної заяви судовий розгляд.

Таким чином, оспорювана бездіяльність ВРП опосередковується саме існуванням згаданої ухвали дисциплінарного інспектора, адже ВРП чи її дисциплінарний орган об`єктивно не може вчиняти дій з розгляду поданої позивачем скарги, яку залишено без розгляду ухвалою, що (вкотре повторимо) не підлягає оскарженню.

Іншими словами, факт нерозгляду, який оскаржує позивач, зумовлений постановленням згаданої ухвали, є його логічним наслідком, тобто поза зв`язком з цією ухвалою стверджувана бездіяльність ВРП не може існувати.

Таким чином бездіяльність ВРП, яку оскаржує позивач у цьому конкретному випадку, не утворює самостійного предмета спору й відповідно не здатна зумовлювати права на судовий захист у спосіб її оскарження.

Насамкінець, щодо позовних вимог про визнання рекомендації Кваші Оксани Олександрівни про присвоєння рангу державного службовця Кабанцю Олексію Олексійовичу такими, що не відповідають вимогам [ймовріно законодавства] і зняти з повістки денної засідання ВРП 08 квітня 2025 року, то ключовим у цьому є те, що позивач не є учасником цих відносин, водночас оспорювані в цій частині дії (рішення) не можуть порушувати його прав і відповідно не породжують для нього права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у цій справі щодо всіх заявлених позивачем вимог, які опосередковуються незгодою з ухвалою дисциплінарного інспектора ВРП про залишення дисциплінарної скарги без розгляду, що не може бути оскаржена в силу імперативних вимог Закону.

Відповідно до частини шостої статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Із цього приводу колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2024 року в справі № 990/169/24, де міститься посилання й на інші її рішення, зазначила, що поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи, що розгляд цього спору з огляду на його предмет перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й взагалі не підлягає розгляду судами загальної юрисдикції, підстав для роз`яснення позивачеві, до суду якої юрисдикції належить його вирішення, немає.

Керуючись статтями 170, 248, 266, 294, 295 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя Кабанця Олексія Олексійовича, заступника голови Вищої ради правосуддя Кваші Оксани Олександрівни, за участі третіх осіб: керівника апарату Вищого антикорупційного суду Крикливенка Богдана Володимировича, Голови Національнох асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України Ізовітової Лідії Павлівни, про визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк

М.В. Білак

І.В. Желєзний

В.Е. Мацедонська

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду