Справа № 240/5879/24
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/5879/24

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у виплаті на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 475800,00 грн одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМ України від 21.10.2015 №850, у зв`язку із встановленням 17.11.2021 2-ї групи інвалідності, внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків у період проходження служби;

- стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 475800,00 грн одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМ України від 21.10.2015 №850, у зв`язку із встановленням 17.11.2021 2-ї групи інвалідності, внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків у період проходження служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 у справі №240/2765/22 позов задоволено, зобов`язано Державну фіскальну службу України розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду. Після набрання вказаного рішення суду законної сили, позивачем було отримано виконавчий лист який було ним пред`явлено до примусового виконання. Однак на даний час рішення суду не виконане та запитувані кошти одноразової грошової допомоги відповідачем у сумі 475800,00 грн позивачу не виплачені. Вважаючи таку бездіяльність ДФС України протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, надано відповідачу строк для подачі відзиву.

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав, про причини неподання відзиву не повідомив, тому суд, у відповідності до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 29.12.2005 №2456-о «Про звільнення працівників податкової міліції» звільнено з органів податкової міліції у запас за пунктом 64 підпунктом "ж" (за власним бажанням).

Після звільнення позивач пройшов військово-лікарняну комісію. Так, згідно свідоцтва про хворобу від 06.02.2006 №16/5 встановлено, що у позивача наявні захворювання, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ та прийнято рішення про непридатність до військової служби із зняттям з військового обліку та встановлено третю групу інвалідності.

На підставі повторного огляду МСЕК від 17.11.2021 позивачу встановлено 2 групу інвалідності і зазначено, що травма, так, пов`язана із виконанням службових обов`язків.

22.11.2021 позивачем направлено на ім`я т.в.о. начальника Голови комісії з реорганізації ГУ ДФС у Житомирській області заяву (рапорт) щодо проведення йому виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності внаслідок травми отриманої при виконанні службових обов`язків в період проходження служби.

Листом ГУ ДФС у Житомирській області від 07.12.2021 №5365/14/06-97-08 за наслідками розгляду вищевказаної заяви повідомлено, що матеріали щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги направлені для розгляду та прийняття рішення на адресу Державної фіскальної служби України.

Державною фіскальної службою України на адресу ГУ ДФС у Житомирській області 20.12.2021 за вихідним №366/06-97-01 повідомлено позивача, що повернуто матеріали без прийняття рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги. В листі зазначено, що на виконання Закону України від 28.01.2021 №1150-ХІ «Про Бюро економічної безпеки України», постанов Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», від 12.05.2021 №510 «Про утворення Бюро економічної безпеки України», Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 20.10.2011 №1074, Державна фіскальна служба України втратила повноваження та припинила виконувати свої функції. Працівники звільнені зі служби, що унеможливлює проводити розгляд, погодження та затвердження матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівниками податкової міліції, передбаченого наказом ДФС від 12.12.2015 №973 «Про порядок організації бухгалтерського обліку та про деякі фінансові питання».

Вважаючи таку бездіяльність ДФС України протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом для захисту своїх прав.

19.07.2022 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/2765/22 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, з 17.11.2021 внаслідок травми отриманої при виконанні службових обов`язків у період проходження служби в податкові міліції. Зобов`язано Державну фіскальну службу України розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду.

Після набрання вказаним рішенням 19.08.2022 законної сили, 10.11.2022 Житомирським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі, який позивачем пред`явлено до примусового виконання.

23.01.2023 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа у справі 240/2765/22, виданого 10.11.2022 Житомирським окружним адміністративним судом та було відкрито виконавче провадження ВП №70814032 (а.с.14).

З листа відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.05.2023 №70814032/15 (20.1) позивачу стало відомо, що державним виконавцем 04.05.2023 було скеровано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.16).

Листом Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції від 28.09.2023 №127333/К-30149/20.1 на звернення позивача було повідомлено, що державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання, визначених Законом та виконавче провадження закінчене, ДФС України рішення суду не виконало (а.с.17).

20.07.2023 листом за №К-4607/175/56-2083 на звернення позивача слідчим СВВП№4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві лейтенантом поліції М. Сокирко було повідомлено, що 26.05.2023 розпочато розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 Кримінального кодексу України (а.с.18).

У зв`язку із відсутністю складу злочину, розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 Кримінального кодексу України, закрито.

Позивач вказує, що на його неодноразові письмові звернення до ДФС України щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 475800,00 грн у зв`язку з встановленням II групи інвалідності та втратою працездатності, відповідно до Постанови КМ України від 21.10.2015 №850, залишаються без належного розгляду та реагування.

Протягом 2023 року та по теперішній час ДФС України не вчинено жодних конкретних дій по здійсненню виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 475800,00 грн у зв`язку із встановленням II групи інвалідності та втратою працездатності, відповідно до Постанови КМ України від 21.10.2015 №850.

01.03.2023 позивачем через Укрпошту було направлено заяву до ДФС України про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 475800,00 грн (200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності), відповідно до постанови КМ України від 21.11.2015 №850 у зв`язку з тим, що 17.11.2021 встановлена 2 група інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків в період проходження служби та на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/2765/22 від 19.07.2022 та виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 по даній справі. Однак вказане відправлення було повернуто із відміткою, що адресат відмовився отримати відправлення (а.с.20).

Таким чином, на думку позивача, ДФС України навмисно не отримало його заяву, щоб не виплачувати одноразову грошову допомогу.

16.11.2023 та 12.02.2024 через Укрпошту на заступника голови ДПС України, голову комісії з реорганізації ДФС України Тітарчука М.І. позивачем було направлено заяви з додатками про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 475800,00 грн. Листи були отримані адресатом, відповіді про результати розгляду не надходило.

Судом встановлено, що правовідносини у справі №240/5879/24 безпосередньо пов`язані зі справою №240/2765/22 та стосується виконання судового рішення у наведеній справі, що не може бути вирішено судом в рамках даної справи.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Відтак, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Обов`язкове виконання судових рішень забезпечується, в першу чергу, через примусове їх виконання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження"). При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень. Разом з тим, суд зауважує, що в основу ефективності правосуддя покладається також і здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, врегульовані розділом ІV Кодексу адміністративного судочинства України, яким не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи - позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, визначеному статтями 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню судового рішення та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно з приписами частини 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду. У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу щодо відповідача - суб`єкта владних повноважень. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право звернутися до суду в порядку статті 382 чи 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 373 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання шляхом пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Однак, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено забезпечення виконання судових рішень шляхом подання нових позовів про стягнення невиплачених сум за судовим рішенням.

ОСОБА_1 , звертаючись із даним позовом до суду фактично ініціював нове позовне провадження, предметом якого є виплата одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 №850 у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків у період проходження служби, що не передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить також з наступного.

Як вже було встановлено позивач проходив службу в Головному управлінні ДФС у Житомирській області Державної фіскальної служби України.

Покликаючись на те, що наразі відбулося компетенційне правонаступництво, позивач вважає, що у відповідача, як у правонаступника ГУ ДФС у Житомирській області, виник обов`язок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Це спонукало позивача неодноразово звертатись до відповідача із відповідними заявами, проте відповіді на подані позивачем заяви ним отримано не було, що, на думку позивача, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Отже, предметом даного спору є обов`язок ДФС України, як правонаступника ГУ ДФС у Житомирській області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності, в сумі 475800,00 грн.

Однак, рішенням у справі №240/2765/22 зобов`язано Державну фіскальну службу України повторно розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Станом на час розгляду справи, рішення суду у справі №240/2765/22 залишається невиконаним, документи потворно не розглянуті.

Отже, ДФС України ще не приймало рішення про виплату або про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу.

Оскільки документи не були розглянуті, то ДФС України не вичерпало дискреційні повноваження на прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Допоки рішення за результатом повторного розгляду поданих ОСОБА_1 заяви та документів про виплату одноразової грошової допомоги не буде прийняте ДФС України, суд позбавлений можливості надати йому оцінку та, відповідно вирішити питання про стягнення одноразової грошової допомоги.

За змістом Рекомендації №К(80)2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно-правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Прийняття судом рішення про стягнення одноразової грошової допомоги з ДФС України, означатиме вирішення судом питання про виплату одноразової грошової допомоги замість уповноваженого органу та створюватиме втручання в його дискреційні повноваження.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про визнання протиправними дій ДФС України щодо відмови у виплаті позивачу грошових коштів одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків у період проходження служби в розмірі 475800,00 грн та про стягнення цієї суми.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не стягує судові витрати із відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України (вул.Львівська площа, 8, м.Київ-53, 04053, ) про визнання протиправними дій, стягнення коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

11.04.25