Справа № 380/2321/25
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 рокусправа № 380/2321/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Львівської області про скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Господарського суду Львівської області, в якому просить:

визнати протиправним і скасувати наказ від 01.01.2025 року №05-16/2 "Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям на 2025 рік" в частині встановлення з 01.01.2025 року надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу (стаж державної служби на 01.01.2025 більше 16 років);

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі з 01.01.2025 року відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про державну службу", а саме, на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, а саме, 48 відсотків посадового окладу.

В обґрунтування позову зазначає, що станом на день подання позовної заяви 03.02.2025 року стаж державної служби становить 16 років. Відтак, з 15.12.2024 року набула право на доплату посадового окладу за вислугу років в розмірі 48 відсотків посадового окладу. При прийнятті наказу від 01.01.2025 року відповідачем було порушено вимоги норм Конституції України, Закону України «Про державну службу».

Відповідач у відзиві зазначив, що позивача ознайомлено з наказом керівника апарату 09.01.2025 року, про що свідчить її особистий підпис на згаданому наказі. При винесенні спірного наказу застосування норм Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» стосовно встановлення надбавки за вислугу років позивачу є правомірним та узгоджується з нормами чинного законодавства. Положення Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» щодо встановлення надбавки за вислугу років на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу є чинними, неконституційними не визнавались та не скасовувались, а тому підстави для їх незастосування відсутні.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

Як вбачається із трудової книжки позивача НОМЕР_1 у період з 15.12.2008 року по 15.09.2021 року працювала у Львівському окружному адміністративному суді. У період з 16.09.2021 року по 30.09.2024 року, з 01.10.2024 року по теперішній час у Господарському суді Львівської області.

Відповідно до наказу Господарського суду Львівської області №05-16/177 від 01.12.2023 року «Про встановлення надбавки за вислугу років» позивачу, серед інших, з 15.12.2023 року встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 45 відсотків посадового окладу, стаж державної служби якої становить 15 років.

Відповідно до наказу Господарського суду Львівської області №05-16/2 від 01.01.2025 року «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям на 2025 рік» позивачу, серед інших, з 01.01.2025 року встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу (стаж державної служби станом на 01.01.2025 року більше 16 років).

Змістом спірних правовідносин є наказ відповідача від 01.01.2025 року №05-16/2 "Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям на 2025 рік" в частині встановлення позивачу з 01.01.2025 року надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до преамбули Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (у редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №889-VIII) цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Частиною першою статті 3 Закону №889-VIII передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів (ч.4 ст.5 Закону №889-VIII).

Згідно з ч.2 ст.50 Закону №889-VIII заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії.

Частиною восьмою статті 50 Закону №889-VII визначено, що особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону №889-VIII державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (ч.1 ст.46 Закону №889-VIII).

Наведені норми у своїй сукупності дозволяють суду прийти до висновку, що надбавка за вислугу років є складовою заробітної плати державного службовця, оплатою його праці.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону №889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Однак, п.3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX зупинено на 2025 рік дію частини першої статті 52 Закону №889-VIII.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 цього Закону, надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Поряд з цим, у відповідності до положень п.3 ч.3 ст.43 Закону №889-VIII, зміною істотних умов державної служби вважається зміна умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення.

Як передбачено абзацом першим ч.4 цієї ж статті про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

Зміст спірного наказу, як і матеріали справи, не містять доказів у підтвердження того, що позивач, у відповідності та у строки визначені положеннями ч.4 ст.43 Закону №889-VIII, була повідомлена про зміну істотних умов державної служби в частині оплати праці. а саме зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі з 45 відсотків посадового окладу (наказ від 01.12.2023 №05-16/177) на 30 відсотків (спірний наказ).

Крім того, у відповідності до абзаців другого та третього ч.4 ст.43 Закону №889-VIII, передбачено право державного службовця на волевиявлення в процесі прийняття розпорядчих документів керівництва щодо зміни істотних умов служби, однак реалізації такого права позивачу забезпечено не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірний наказ прийнятий не на підставі та не у спосіб передбачений ч.4 ст.43 Закону №889-VIII та без урахування права особи на участь у його прийнятті, чим порушено критерії правомірності передбачені пунктами 1 та 9 ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправним і підлягає скасувнню в частині заявлених вимог.

При цьому, аргументи позивача щодо невідповідності Конституції України положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» не можуть бути покладені в основу рішення суду, з урахуванням такого.

Абзацом першим частини 4 статті 7 КАС України передбачено, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

З урахуванням того, що норми Конституції України не містить норм прямої дії, які б врегульовували спірні правовідносини, наведені аргументи позивача не мають наслідків вирішення спору та захисту її прав.

Щодо обраного позивачем способу захисту.

Позовні вимоги спонукального характеру є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування згаданого наказу та, як наслідок, також підлягають задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги інші твердження відповідача з огляду на встановлені обставини.

За викладених осбтивин, суд уважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування спірного наказу в частині і здійснення перерахунку та виплати надбавки за вислугу років за період з 01.01.2025 року є обгрунтованими та підставними, а тому підлягають до задоволення.

Відтак, позовов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ч.2 ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати наказ Господарського суду Львівської області від 01.01.2025 року №05-16/2 "Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям на 2025 рік" в частині встановлення ОСОБА_1 з 01.01.2025 року надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу (стаж державної служби на 01.01.2025 більше 16 років).

Зобов`язати Господарський суд Львівської області (адреса: м.Львів, вул.Личаківська, 128, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) надбавки за вислугу років на державній службі з 01.01.2025 року відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про державну службу", а саме, на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, а саме, 48 відсотків посадового окладу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович