Справа № 307/1031/25
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1031/25
Провадження № 2-а/307/27/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Половко О.В., за участю позивача ОСОБА_1 , його представника Романюк О.П., представника відповідача Фекете Й.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Романюк О.П., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Романюк О.П., звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що він 19 березня 2025 року був зупинений працівниками поліції та ТЦК, після зупинки та перевірки документів йому було повідомлено, що у відповідності до даних з реєстру«Оберіг» він перебуває у розшуку. На вказану обставину ним було повідомлено, що він стоїть на обліку, має військово-обліковий документ та користується правом на відстрочку на підставі пункту з частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» як особа, на утриманні якої перебуває троє і більше дітей віком до 18 років, однак йому було запропоновано прибути разом з ними до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що позивач погодився. В подальшому в приміщенні РТЦК ОСОБА_1 пояснював працівникам про те, що приходив декілька разів і у лютому і у березні 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі і на виклик за повісткою, а саме 28 лютого 2025 року, але працівники РТЦК повідомляли його, що у його справі порушень жодних не має та протоколу виписано не було. Працівники ТЦК нічого слухати не хотіли та повідомили, що їм не відомо хто був на чергуванні 28.02.2025 року і лише зазначили, що штраф оформляється автоматично і він зобов`язаний його сплатити, а у разі не сплати, він буде значитися у розшуку і у подальшому. Те, що він дійсно був у ІНФОРМАЦІЯ_4 28.02.2025 року підтверджується тим, що саме тоді йому було погоджено відстрочку та надано довідку № 2/1238 від 28.02.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту з частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особа, на утриманні якої перебуває троє і більше дітей віком до 18 років на строк проведення мобілізації до 08.05.2025 року. Не дивлячись на вказані обставини посадовими особами ТЦК було складено протокол № 627 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП розгляд якого призначено на 18 годину 00 хвилин 19 березня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладене, з даним протоколом він не погоджувався, вважав його безпідставним, неправомірним та таким, що прямо порушив його права, в зв?язку з чим було зазначено зауваження у протоколі та надано підтверджуючі дані його заперечень.

Однак його заперечення до уваги посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 до уваги не взято та винесено постанову № 627 за справою про адміністративне правопорушення, у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Постанову винесено неправомірно, з порушенням процедури розгляду та складання самої постанови, не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що прямо порушує його права.

Згідно військово-облікового документу, який він надавав працівникам ТЦК, але не був узятий до уваги, ОСОБА_1 прийнятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 17 січня 2025 року, тобто у базі ІНФОРМАЦІЯ_2 містяться всі необхідні дані та контакти, в тому числі і номер телефону, що у разі необхідності з`ясування будь-яких даних є можливим вияснити у телефонному режимі.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» визначено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів з 1 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа.

Військово-обліковий документ військовозобов`язаного це документ, який посвідчує військовозобов?язану особу, що перебуває у запасі осіб офіцерського складу або осіб рядового, сержантського й старшинського складу. Також визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Таким чином, відповідачем не були з`ясовані всі істотні обставини справи, які мали значення для вирішення даної справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, факт знаходження даної особи на військовому обліку, прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 28.02.2025 року, тобто у визначений термін та наявність всіх відомостей про особу у ІНФОРМАЦІЯ_4 та інші обставини.

Із оскаржуваної постанови не надається можливим встановити наявність кваліфікуючих ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що є неповним та не конкретним визначенням складу адміністративного правопорушення, в якому визнано його винним. Вказані неточності призводять до порушення права на захист, оскільки особа, стосовно якої складено таку постанову позбавлена можливості у достатній мірі зрозуміти суть обвинувачення та захищатися від нього, оскільки протокол та постанова були в один в один день та практично в один і той час, тобто не надавши йому захисти свої права.

Що саме він порушив, коли саме порушив, та за яких обставин з оскаржуваної постанови є не зрозумілим.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову № 627 від 19.03.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо накладення відносно, нього - адміністративного штрафу у розмірі 17 000 грн.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на нормативні акти, що зазначені у постанові № 627 від 19 березня 2025 року, а також зазначає, що повістка про виклик позивача, на яку він не з`явився, була призначена на 01 березня 2025 року, а не на 28 лютого 2025 року; жодних доказів перебування позивача в ІНФОРМАЦІЯ_5 на віть 28 лютого 2025 року до матеріалів справи не додано; 28 лютого 2025 року відбулося лише засідання комісії, на якому було ухвалено рішення про надання позивачу відстрочки, а саму довідку про відстрочку він отримав 24 березня 2025 року. Тому проти позову заперечив.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Судом встановлено, що згідно протоколу № 627 про адміністративне правопорушення від 19 березня 2025 року, складеного старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 2557849 від 19.02.2025 року день та час (01 квітня 2025 року о 09 год. 00 хв.) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абз. 1 ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. День вчинення адміністративного правопорушення 01 березня 2025 року, день виявлення порушення 01 березня 2025 року.

Згідно постанови № 627 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11 січня 2025 року, ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що не прибув за викликом у визначений повісткою № 2557849 від 19 лютого 2025 року день та час (01 квітня 2025 року о 09 год. 00 хв.) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення 01 березня 2025 року, день виявлення порушення 01 березня 2025 року.

З військово-облікового документа №3 вбачається, що ОСОБА_1 має відстрочку від призиву на військову службу.

Довідкою №2/1238 від 28.02.2025 року виданою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 підтверджено, ОСОБА_1 надано відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації, на особлий період на підставі п.3 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк дії відповідних законних підстав, але не більше як на строк проведення мобілізації до 08.05.2025 року, як особі, на утримання якої перебуває троє і більше дітей до 18 року.

Відповідно до повістки №2557849, ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 01.03.2025 року о 09 год. для уточнення даних.

Згідно довідки про причини/досилання від 19 березня 2025 року, поштове повідомлення для ОСОБА_1 повернене у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ), і вручене відправнику 06.03.2025 року.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Відповідно зі ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оборону України" визначено, що оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту також готовності населення і території держави до оборони.

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч. 8 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, та діє на час розгляду даної справи.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: між іншого: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського), Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу СЗР України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або ж вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Підпунктом 2 пунктом 1 додатку 2 вказаного порядку встановлено, що призовники і військовозобов`язані повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно ч. 9 ст. 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Після закінчення події, яка стала поважною причиною неприбуття військовозобов`язаного чи резервіста у строк, визначений у повістці, військовозобов`язаний чи резервіст зобов`язаний протягом трьох діб прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України).

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 № 673 "Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори" поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами (довідками) визнаються: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до п.п.21-24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місце знаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ. Резервісти та військовозобов`язані, у яких відсутній (які втратили) військово-обліковий документ, уточнюють свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місце знаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, де вони перебувають на військовому обліку. У такому разі під час уточнення облікових даних їм оформляється військово-обліковий документ. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п.п. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ , у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. 01 березня 2025 року, шляхом направлення повістки № 2557849 від 19.02.2025 року, яка повернулася до відповідача з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"., однак у визначену дату та час (01 березня 2025 року) не прибув. При цьому стверджує, що 28.02.2025 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в цей день отримував відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації, і працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було роз`яснено, що він отримав відстрочку та при її отриманні було уточнено всі його дані, а відтак на 09 год. 01 березня 2023 року з`являтися до ІНФОРМАЦІЯ_2 не потрібно.

З досліджено судом протоколу про адміністративне правопорушення № 627 від 19 березня 2025 року та оскарженої постанови вбачається, що мета виклику позивача до ТЦК та СП на 09 год. 01 березня 2025 року не конкретизована, тобто не зазначено для яких саме уточнень викликається ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник відповідача, також не підтвердив для яких уточнень на 09 годину 01.03.2025 року викликався позивач до ТЦК та СП.

Відтак, судом встановлено, що в порушення вищевказаних норм відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було з`ясовано всіх обставин, які мали значення для прийняття рішення, зокрема: не було з`ясовано, що позивач знаходиться на військовому обліку, має відстрочку від призиву, яку отримав 28.02.20025 року., а також не з`ясовано для саме яких уточнень викликався позивач до ТЦК та СП на 09 годину 01.03.2025 року, в той час, коли 28.02.2025 року йому було надано відстрочку від призиву, та чи ці дані, які підлягали уточненню, не були уточненні при подачі заяви про відстрочку.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам КУпАП., окільки не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається під час розгляду даної адміністративної справи представником відповідача належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення його до відповідальності за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам КУпАП, позов позивача слід задольнити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати по справі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.9, 210, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5-11, 13-15, 72-79, 90, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити.

Постанову № 627 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 19 березня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 14.04.2025.

Суддя: В.В. Чопик