Справа № 495/4086/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/4086/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, 9, м. Київ, 03150), за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Миколаївська, 30, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека), за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ ДВС), у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.12.2023 року №ПШ058809 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.04.2024 року на його банківський рахунок накладено арешт, у зв`язку з чим він дізнався про примусове виконання в рамках виконавчого провадження №74653036 постанови від 25.12.2023 року №ПШ058809 про накладення на нього штрафу.

Підставою прийняття оскаржуваної постанови являється акт проведення перевірки від 15.11.2023 року №АР017878, яким встановлено порушення ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки тахокарти обліку режимів праці і відпочинку водія за 15.11.2023 року.

Позивач вважає прийняту постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в акті від 15.11.2023 №АР017878 автомобільним перевізником зазначено іншу особу, а постанову складено відносно нього, що не відповідає вимогам закону. Оскільки відносно нього як автомобільного перевізника жодний акт не складався, підстави для притягнення його до відповідальності відсутні.

Також в акті від 15.11.2023 №AP017878 зазначено місце перевірки, яке не відповідає чітко визначеним ділянкам у направленні та щотижневому графіку проведення рейдових перевірок.

Щодо суті встановленого порушення позивач зазначив, що транспортний засіб DAF CF 85.460, р/н НОМЕР_1 під час перевірки 15.11.2023 року був обладнаний аналоговим тахографом. В свою чергу, використання аналогового тахографа не передбачає ведення будь-яких додаткових документів, оскільки це обладнання має іншу конструкцію (у вигляді диску) та порядок використання.

Серед іншого зазначив, що відповідачем порушено порядок розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки його не було запрошено для надання пояснень або заперечень.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по адміністративній справі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.08.2024 року матеріали адміністративної справи направлені за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 02.01.2025 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 року прийнято до провадження справу, адміністративний позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 року продовжено розгляд справи, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що за змістом п.3.3, 3.6 Інструкції від 24.06.2010 №385 у разі використання аналогового тахографа водій транспортного засобу використовує тахокарти, а також повинен мати при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

Оскільки транспортний засіб позивача був обладнаний аналоговим тахографом, водій зобов`язаний був вести облік режиму праці та відпочинку та надавати відповідні тахокарти посадовим особам Укртрансбезпеки для перевірки.

Отже за відсутності тахокарти обліку режимів праці і відпочинку водія за 15.11.2023 року наявні підстави для застосування до автомобільного перевізника відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Водієм транспортного засобу ОСОБА_2 посадовій особі Укртрансбезпеки під час перевірки 15.11.2023 надано копію товарно-транспортної накладної від 15.11.2023 №36, в якій автомобільним перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , отже саме позивач як автомобільний перевізник відповідальний за встановлене порушення.

Крім того, повідомлення-запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт №97164/33/24-23 від 11.12.2023 скеровано на адресу позивача на вручено особисто 22.12.2023, розгляд справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту призначено на 25.12.2023. Тобто позивач був завчасно повідомлений про розгляд справи.

Третя особа без самостійних на стороні відповідача не надав до суду пояснень по справі.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Спірні правовідносини щодо здійснення державного контролю на автомобільному транспорті виникли між позивачем, який є суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 та суб`єктом владних повноважень територіальним органом Укртрансбезпеки.

Судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 25.06.2019 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, що здійснює господарську діяльність за основним видом діяльності код 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів: вантажний сідловий тягач-Е марки DAF SF85460, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 , напівпричеп марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ТОВ «КОМПАНІЯ АГРО ЮГ» (а.с.60).

Згідно з товарно-транспортною накладною №36 від 15.11.2023 року позивач, ФОП ОСОБА_1 , являється автомобільним перевізником вантажу (кукурудзи врожаю 2023 року вагою 40,760 т.) за транспортним засобом DAF НОМЕР_1 . Пункт навантаження Чернігівська область, с. Коломійцівка, вул. Шевченка, 16; пункт розвантаження с. Пониковиця, Золочівський район, Львівська область. Водієм визначений ОСОБА_2 (а.с.58).

15.11.2023 року посадовими особами Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі а/д М15 «Одеса-Рені-Бухарест» 12 км.+125 м. проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт перевізника транспортного засобу марки DAF SF85460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За результатами перевірки був складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР017878 від 15.11.2023, яким зафіксовано, що водій здійснював перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48,49 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки тахокарти обліку режимів праці і відпочинку водія за 15.11.2023 року.

З актом перевірки водій ОСОБА_2 ознайомлений, в розділі «Пояснення водія про причини порушень» зазначив, що тахокарту дістати не може, керівник замінив її 11.11.2023 року.

25.12.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено постанову №ПШ058809, якою до позивача за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III (далі Закон №2344-III) застосовано адміністративно - господарський штраф у сумі 17000 грн.

Вважаючи прийняту постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Водночас, Укртрансбезпека з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво Укртрансбезпеки в судах України через осіб, уповноважених діяти від її імені, а також забезпечує в установленому порядку представництво інтересів Укртрансбезпеки в судах України та інших державних органах (п.п.6 п.6 Положення №103).

На підставі п.п.6 п.6 Положення №103 Укртрансбезпека є відповідачем по даній справі.

Водночас, згідно п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок №1567) визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п.4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено, зокрема, перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Згідно з п.20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. (п.21 Порядку №1567).

Таким чином, визначальним для відповідальності згідно з Законом №2344-ІІІ є те, що автомобільним перевізником не дотримано вимог законодавства.

В межах даної справи першочерговому дослідженню підлягає статус позивача як перевізника в розумінні Закону №2344-ІІІ.

Відповідно до акту від 15.11.2023 №АР017878 перевіркою встановлено порушення - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, які визначено ст.48 України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутність тахокарти обліку режимів праці і відпочинку водія за 15.11.2023 року.

Статтею 34 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

У разі перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III).

Отже, згідно приписів абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III суб`єктом відповідальності - є автомобільний перевізник.

Згідно з ст.1 Закону №2344-III у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.11.2023 №АР017878 посадовою особою відповідача зазначено, що під час перевірки транспортного засобу DAF SF85460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_3 , водій - ОСОБА_2 .

Під час перевірки виявлено, що транспортний засіб обладнаний діючим аналоговим тахографом, однак відсутня тахокарта за 15.11.2023 року, чим порушено вимога ст.48 Закону №2344-ІІІ.

Судом встановлено, що згідно товарно-транспортної накладної від 15.11.2023 №36 автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 , вантажовідправник ТОВ «Нива 2008», вантажоодержувач ТОВ «АГРО ФОНД».

Пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку №363 від 14.10.1997 року (далі Правила №363), визначено:

перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами;

товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил №363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Таким чином, товарно-транспортна накладна повинна містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену Правилами №363 та відображену у додатку №7 до Правил, зокрема щодо перевізника.

Судом встановлено, що під час перевірки посадовій особові відповідача надавалась копія ТТН від 15.11.2023 №36, у якій автомобільним перевізником визначено ФОП ОСОБА_1 .

Суд не приймає доводи позивача, що він не підлягає притягненню до відповідальності, оскільки відносно нього як автомобільного перевізника жодний акт не складався, враховуючи наступне.

Верховний Суд у постанові від 12.10.2023 у справі №120/554/23 дійшов висновку, що автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати. Оскільки в товарно-транспортній накладній від 03.10.2022 №53 зазначено автомобільним перевізником саме ОСОБА_1, а тому позивач у спірних правовідносинах мав статус автомобільного перевізника, та є суб`єктом відповідальності передбаченої абз. 3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III.

Згідно з ч.5 ст.242 КА України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підстав ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правовий висновок Верховного Суду, та враховуючи те, що по цій справі згідно з ТТН від 15.11.2023 №36 ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, суд вважає, що суб`єктом відповідальності за порушення, встановлене відповідачем 15.11.2023 року, являється саме ФОП ОСОБА_1 як автомобільний перевізник.

Досліджуючи суть встановленого відповідачем порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з актом від 15.11.2023 №АР017878 встановлено порушення - відсутність тахокарти обліку режимів праці і відпочинку водія за 15.11.2023 року.

Позивач вважає, що використання аналогового тахографа не передбачає ведення будь-яких додаткових документів, оскільки положеннями Інструкції №385 передбачено ведення тахокарток у разі обладнання т/з аналоговим тахографом, які зберігаються та пред`являються водієм під час проведення перевірки.

Однак суд такі доводи не приймає, враховуючи наступне.

Згідно з п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема:

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Таким чином, Інструкцією №385 визначено альтернативний перелік документів в залежності від того, який тахограф встановлений на транспортному засобі, а саме:

1) у разі обладнання т/з аналоговим тахографом використовуються тахокарти;

2) у разі обладнання т/з цифровим тахографом використовується картка водія.

Згідно з п.1.4 Інструкції №385 тахокарта - це бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР

Під час перевірки 15.11.2023 року посадовими особами відповідача встановлено, що транспортний засіб, що перевірявся обладнано аналоговим тахографом. Для перевірки обліку робочого часу водієм транспортного засобу не надано тахокарти обліку режимів праці і відпочинку водія за робочу зміну 15.11.2023 року.

Відповідно до положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення №340) водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахокарт) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Відповідно до пункту 6.4 Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Таким чином, водії зобов`язані надавати інспекторам для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахокарт. При цьому, факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений лише бланком підтвердження діяльності.

Отже непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-III.

Також суд не приймає доводи позивача про проведення відповідачем перевірки в непередбаченому графіком місці, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, враховуючи наступне.

Згідно з щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області у період з 13.11.2023 по 19.11.2023 року місцем перевірки визначено, зокрема на а/д М-05 «Київ-Одеса»: а/д М-15 «Одеса-Рені-Бухарест», а/д С167407; а/д М15 «Одеса-Рені-Бухарест» км. 12+125 (праворуч); а/д М15 «Одеса-Рені-Бухарест» км. 12+191 (ліворуч); а/д М15 «Одеса-Рені-Бухарест» км. 60+540 (ліворуч); а/д М15 «Одеса-Рені-Бухарест» км. 60+540 (с. Удобне), Лиманський район.

Водночас, в акті перевірки №АР017878 від 15.11.2023 року місцем проведення перевірки вказано а/д М15 «Одеса-Рені-Бухарест» 12 км.+125 м, що відповідає одній з окремо визначених ділянок дороги, які призначені для проведення перевірок.

При цьому, суд не приймає доводи позивача щодо неповідомлення його про розгляд справи та, як наслідок, розгляд справи без його участі.

Згідно з п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (п. 26 Порядку №1567).

Відповідно до п.27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Згідно з об`єднаним списком поштових відправлень Укрпошти від 11.12.2023 року на адресу позивача вул. Дружби, 1, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67701 скеровано повідомлення-запрошення №97164/33/24-23 від 11.12.2023 на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 25.12.2023 року з 10:00 до 12:00 та з 13:00 до 16:00 год.

Згідно з трекінгом поштового відправлення №110 відправлення вручене особисто адресату 22.12.2023 року, тобто за 3 дні до проведення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 25.12.2023 року.

Суд вважає, що відповідач виконав свій обов`язок, передбачений п.26 Порядку №1567, щодо належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, який полягає в надсиланні повідомлення-запрошення за належною адресою суб`єкта господарювання рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Суд дійшов висновку про доведеність вчинення позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також те, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тобто саме позивач повинен довести ті обставини на які він посилається належними та допустимими доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.27 Порядку №1567 за наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Суд вважає, що відповідачем правомірно за формою згідно Додатку №5 до Порядку №1567 прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.12.2023 року №ПШ058809, якою на позивача за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, 9, м. Київ, 03150, ), за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Миколаївська, 30, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.12.2023 року №ПШ058809.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.