Справа № 160/9951/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/9951/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2024р. у справі № 160/9951/24
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

16.04.2024р. ОСОБА_1 , в особі представника Коваля О.В., звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ( далі-ГУ ПФУ в Тернопільській області) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії /а.с.1-17/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2024р. вищезазначений позов було залишено без руху /а.с.74/.

У межах наданого вищезазначеною ухвалою суду строку позивачем недоліки позову були усунуті та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/9951/24 і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін /а.с.83-84/.

Представник позивача, посилаючись у адміністративному позові на те, що ГУ ПФУ в Тернопільській області рішенням № 43 від 05.10.2023р. відмовило позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу, вважаючи такі дії відповідача безпідставними просив суд: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та неврахування до пільгового стажу роботи періоду з 01.05.1997р. до 30.04.2022р., скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 43 від 05.10.2023р.; - зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 02.03.2015р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з дати звернення - 28.09.2023р., зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 01.05.1997р. до 30.04.2022р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2024р. у справі №160/9951/24 позовні вимоги задоволені частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області № 43 від 05.10.2023р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи з 01.05.1997р. до 30.04.2022р. (включно) та призначити ОСОБА_1 з 28.09.2023р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /а.с.210-215/.

Відповідач - ГУ ПФУ в Тернопільській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 09.12.2024р. за допомогою засобів поштового зв`язку подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 17.12.2024р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024р. у справі №160/9951/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Тернопільській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2024р. у справі № 160/9951/24 та з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/9951/24.

Матеріали справи № 160/9951/24 надійшли до суду апеляційної інстанції 03.01.2025р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2025р. у справі №160/9951/24 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 25.03.2025р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області у апеляційній скарзі посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 14.11.2024р. та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач та його представник правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 28.09.2023р. ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісного центру) Гу ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1 (заяву прийнято 28.09.2023р. та зареєстровано за № 15299), до якої , відповідно до розписки-повідомлення про прийняття заяви, було додано, зокрема, довідку № 103 від 08.09.2023р. про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, накази про атестацію робочих місць, трудову книжку.

Вищезазначена заява позивачки принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Тернопільській області, який рішенням № 43 від 05.10.2023р. відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного рішення / а.с. 37/ вбачається, що у цьому рішенні міститься посилання на положення п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо пенсійного віку та страхового і пільгового стажу, що необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, також зазначено, що вік заявниці становить 46 років 06 місяців, страховий стаж 28 років 08 місяців 10 днів, пільговий стаж відсутній. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.05.1997р. до 30.04.2022р. згідно з пільговою довідкою № 103 від 08.09.2023р., оскільки заявниця працювала у відділеннях реанімації та анестезіології, анестезіології та інтенсивної терапії, що не передбачені розділом «Охорона здоров`я» у постановах Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994р., № 36 від 16.01.2003р. та № 461 від 24.06.2016р. На дату звернення за призначенням пенсії заявниця не досягла встановленого законодавством пенсійного віку та відсутній необхідний пільговий стаж.

Судом під час розгляду цієї справи встановлено, що згідно з довідкою № 103 від 08.09.2023р. про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана Комунальним підприємством «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_1 працювала повний робочий день у вказаному підприємстві, постійно та безпосередньо протягом усього робочого дня перебувала в зоні дії іонізуючого випромінювання:

- з 01.05.1997р. до 31.05.1999р. (02 роки 01 місяць 01 день) за Списком № 1 розділ ХІХ «Установи охорони здоров`я» 713), середній медичний персонал рентгенівських відділень (кабінетів), а також середній медичний персонал, постійно занятий у рентгеноопераційних, ангіографічних кабінетах, постанова КМУ № 162 від 11.03.1994р., за професією, посадою сестра медична-анестезист перфузист відділення реанімації та анестезіології;

- з 01.06.1999р. до 15.01.2003р. (03 роки 07 місяців 15 днів) за Списком № 1 розділ ХІХ «Установи охорони здоров`я» 713), середній медичний персонал рентгенівських відділень (кабінетів), а також середній медичний персонал, постійно занятий у рентгеноопераційних, ангіографічних кабінетах, постанова КМУ № 162 від 11.03.1994р., за професією, посадою сестра медична-анестезист відділення анестезіології та реанімації;

- з 16.01.2003р. до 02.08.2016р. (13 років 06 місяців 17 днів) за Списком № 1 розділ ХІХ «Охорона здоров`я», підрозділ 19, молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, задіяні у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), постанова КМУ № 36 від 16.01.2003р., за професією, посадою сестра медична-анестезист відділення анестезіології та інтенсивної терапії;

- з 03.08.2016р. до 30.04.2022р. (05 років 08 місяців 28 днів) за Списком № 1 розділ ХІХ «Охорона здоров`я», молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, задіяні у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), постанова КМУ № 461 від 24.06.2016р., за професією, посадою сестра медична-анестезист відділення анестезіології та інтенсивної терапії.

Трудова книжка позивачки серії НОМЕР_1 , ксерокопія якої надана суду та долучена до матеріалів справи / а.с. 29-35/, містить записи про зазначені у довідці № 103 від 08.09.2023р. періоди роботи та умови праці, також до трудової книжки внесено запис № 18 від 01.05.2022р. про вилучення (професії, посади) зі Списку № 1 на підставі наказу № 87-к від 29.04.2022р.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005р. № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637.

Статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка, а надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17.

Законом України від 03.10.2017р. № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» було доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017р..

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015р. (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок), з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності 01.04.2015р., збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

09.07.2003р. ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону № 1058-IV.

03.10.2017р. Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017р., що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини 2 статті 114, відповідно до якого на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами ст. 12 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Таким чином, з 01.10.2017р. правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом «а» ст. 13 Закону № 1788-XII у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015р. та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003р. в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.

Такий стан правового регулювання існував до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021р. у справі № 360/3611/20 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Колегія суддів, з урахуванням вищенаведених норм законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, вважає, що суд першої інстанції вірно встановивши, що у спірний період з 01.05.1997р. до 30.04.2022р. позивач працювала повний робочий день за професіями, що передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зробив обґрунтований висновок, що відповідачем - ГУ ПФУ в Тернопільській області, було безпідставно не зараховано цей період до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що ГУ ПФУ в Тернопільській області мав застосувати при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не положення Закону № 1058-ІV, а тому правомірно скасував рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області № 43 від 05.10.2023р. та з метою відновлення порушеного права позивача суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав відповідача призначити позивачу пенсію.

Враховуючи, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області оскаржуване рішення № 43 від 05.10.2023р. не ухвалювало, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог до цього відповідача.

Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 14.11.2024р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2024р. у справі №160/9951/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 11.04.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов