Справа № 697/308/25
Суддя: Колісник Л. О.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/308/25
Провадження № 2-а/697/11/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Колісник Л.О.,

за участі: секретаря Румини М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління національної поліції у Черкаській області, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія ЕГА № 1675681 від 29.01.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі як незаконну.

Позов мотивований тим, що 29.01.2025 о 10:45 год. інспектор ВП № 1 ГУНП в Черкаській області Ярмоленко А.Ю. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. У постанові зазначено, що позивач 29.01.2025 у АДРЕСА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме поліції з приводу того, що його мати ОСОБА_2 перебуває в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 і не може самостійно залишити приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в місті Каневі Черкаського району Черкаської області, хоча на час прибуття працівників поліції вона перебувала на вулиці біля зазначеного приміщення. Позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 3400,00 грн. Позивач зазначає про те, що він є особою з інвалідністю 2 групи, у супроводі своєї матері ОСОБА_2 29.01.2025 в період часу з 10:00 до 10:45 год. перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться в АДРЕСА_1 . Військовослужбовці цього підрозділи створили атмосферу нетерпимість, ображали матір позивача, застосовували психологічне насильство, брутальну лайку, неадекватну поведінку, відмовлялись виконувати вимоги чинного законодавства, і коли позивач став на захист своєї матері, троє військовослужбовців примусово виставили позивача із зазначеного приміщення. У позивача, який страждає певними стійкими захворюваннями розладів стану здоров`я, виникли побоювання за життя та здоров`я своєї матері оскільки її не випускали з будівлі більш ніж 10 хвилин. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися по допомогу в поліцію, куди повідомив на спеціальну лінію «102» про те, що його матір примусово проти її волі утримують у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовують психологічне насильство, виражаються в її адресу брутальною лайкою, тому він просить втручання. Через 5 хвилин після здійснення повідомлення до поліції його матір ОСОБА_2 , зазначені військовослужбовці фактично випхали із приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . По приїзду працівників поліції позивач та його мати вирішили подати письмову заяву до правоохоронного органу на дії військовослужбовців. Проте працівники поліції належним чином не здійснили перевірку фактів і обставин та обмежились складанням постанови стосовно позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, оскільки на їх думку це був завідомо неправдивий виклик поліції. Позивач зазначає, що зміст постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідає змісту норми права та не збігається зі змістом та диспозицією ст.183 КУпАП, відсутнє також дослідження обставин справи. Працівник поліції, не розібравшись в ситуації, без належних та допустимих доказів на підтвердження умислу позивача на завідомо неправдивий виклик поліції, склав оскаржувану постанову.

Ухвалою судді від 06.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі з викликом сторін.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області області подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити. Відзив на позов мотивований тим, що 29.01.2025 інспектор ВП № 1 ГУНП в Черкаській області Ярмоленко А.Ю. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значення вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення, поліцейський постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Відповідно до аудіозапису дзвінка на лінію «102», постанови по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1675681 від 29.01.2025, рапорту інспектора СРПП ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Ярмоленка А.Ю., а також відеозаписів з нагрудної відеокамери працівника поліції ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській област встановлено, що позивач, повідомляючи інформацію поліції, розуміє та усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї спеціальної служби. Згідно з аудіозаписом зі служби 102 встановлено, що позивач зателефонував на спецлінію 102 та повідомив, що в АДРЕСА_1 він перебував у ТЦК з матір`ю, де працівники РТЦК та СП забрали його документи, хотіли забрати телефон та тримають його матір всередині і не випускають. При цьому він не знає,що з нею там роблять. На питання оператора «102», чому затримали матір, позивач повідомив, що він не знає, та декілька разів повідомив, що її утримують проти її волі, а тому просив направити слідчо-оперативну групу. За повідомленою позивачем інформацією було направлено екіпаж поліції для негайного оперативного реагування, що могло суттєво вплинути на відпрацювання інших викликів та забезпечення публічної безпеки та порядку. Прибувши на місце виклику о 10:48 працівники поліції побачили ОСОБА_1 , який перебував біля входу до приміщень РТЦК та СП та проводить відеозйомку на мобільний телефон. Працівники поліції встановили, що ОСОБА_2 перебувала на вулиці, а також під час розмови остання повідомила, що стосовно неї фізичного чи психологічного впливу зі сторони працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 не здійснювалось та її ніхто не утримував. Також відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 29.01.2025 встановлено, що вона із сином зайшла до кабінету № 21, проте згодом її було виштовхано з кабінету до коридору, що в свою чергу підтверджує той факт, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 не утримували її проти волі. Відповідно інформація, повідомлена позивачем оператору лінії «102» виявилась неправдивою, тому встановлено, що позивач бажав даремного виїзду працівників поліції на місце події. З огляду на викладене, працівниками поліції було прийнято рішення щодо винесення постанови за ст.183 КУпАП відносно ОСОБА_1 , оскільки вказані позивачем обставини не знайшли свого підтвердження. Після винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 від ознайомлення з даною постановою та її отримання відмовився. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звернулася із заявою від 03.02.2005 про отримання постанови серія ЕГО №1675681 від 29.01.2025, тому копія постанови була надана останній наручно 03.02.2025. Обставини, викладені позивачем у позовній заяві, не відповідають тим, які вбачаються з матеріалів справи та відеозаписів, що свідчить про введення позивачем суду в оману. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування оскаржуваної постанови та звільнення його від відповідальності.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, пояснив, що в нього не було умислу на неправдивий виклик працівників поліції. Коли він зі своєю матір`ю ОСОБА_2 перебував у приміщенні РТЦК та СП, військовослужбовці почали застосувати до нього силу, давили його, хотіли забрати телефон, його матір обізвали брутальною лайкою, а потім випхали його, ОСОБА_1 з кабінету № 21 на вулицю. Його ж матір залишилась всередині, і так як вона не виходила, у нього виникли побоювання, що її не випускають і поводяться так, як з ним. Саме тому він зателефонував на лінію «102». Коли працівники поліції приїхали, то мати ще знаходилася всередині ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач надав неповне відео, на ньому немає записів з кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи наленим чином, свої заперечення проти позовних вимог виклав у відзиві на позов.

У відповідності до ст. 286 КАС України неявка сторони не є перешкодою у розгляді справи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_1 . Її сину прийшла повістка про виклик до РТЦК та СП. Оскільки її син має психічне захворювання, а застосунок «Резерв+» містив помилки та не відображав відомості про проходження її сином ВЛК, ІНФОРМАЦІЯ_2 , її син хотів показати відомості на телефоні в застосунку «Резерв+». Працівники РТЦК та СП кинулися до її сина та хотіли відібрати у нього телефон. Чи проводив її син в цей час відеозйомку на телефон, вона не знає. На її зауваження працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні в грубій формі сказали їй, щоб вона йшла геть. Її сина витягли з приміщення РТЦК та СП, вона ж залишилась всередині, чекала 7-8 хвилин та запитувала, що робити далі, потім її також працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 випхали на вулицю. Тоді вона побачила, що біля приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 і попросив, щоб її син ОСОБА_1 не проводив зйомку. Пізніше її попросили написати пояснення, що її ніхто не утримував. Виклик сином поліції розцінили як хибний та склали на нього постанову, яку на місці не вручили, а вона особисто отримала копію постанови в поліції через кілька днів.

Заслухавши позивача, свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1675681 від 29.01.2025 року, яка була винесена ст. лейтенантом поліції СРПП ВП № 1 Черкаського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції Ярмоленком А.Ю., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Із описової частини вказаної постанови вбачається, що 29.01.2025 о 10:45 год. гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) знаходився в ТЦК та СП АДРЕСА_1 та здійснив неправдивий виклик спец.служб, а саме поліції, що його матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває в приміщенні ТЦК та СП, вона не може полишити приміщення. Хоча насправді вона була на вулиці. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП (а.с. 6).

Позивач зазначив, що вказана постанова не відображає дійсних обставин справи, є необґрунтованою,безпідставною та такою, що винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Оскаржувана постанова була складена без врахування фактичних обставин, пояснень з боку позивача, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, без належних та допустимих доказів на підтвердження умислу позивача. Працівник поліції не дав можливості позивачу скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі.

При вирішенні публічно-правового спору з приводу рішення суб`єкта владних повноважень суд керується наступними нормами закону.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч. 1 ст. 283 КУпАП).

Положеннями ст. 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань . Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань , що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктом цього адміністративного проступку є фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

У відповідності до ст. 222 КУпАП України, розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

В адміністративному позові позивач ОСОБА_1 категорично заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно до cт. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем до відзиву на позов надано докази, якими обґрунтовуються заперечення відповідача.

Дослідивши надані відповідачем докази суд встановив, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Так, доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано те, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик спец служб, відеозаписи, аудіо запис, рапорти.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Аудіозапис розмови містить лише фіксацію повідомлення позивача ОСОБА_1 на лінію «102» про те, що в нього намагалися забрати телефон, а його матір утримують в приміщенні ТЦК.

Рапорт поліцейського, який розглядав справу про адміністративне правопорушення не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, про що також наголосив Верховний Суд у постанові у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020.

З відеозаписів наданих відповідачем встановлено, що фіксування на нагрудну відеокамеру поліцейського подій 29.01.2025 починаються не спочатку спілкування поліцейських з учасниками події, а з того моменту, коли ОСОБА_2 надає письмові пояснення. При цьому за кадром поліцейські, спілкуючись між собою, зазначають про психічне захворювання позивача. Також відповідачем не були спростовані доводи позивача про перебування ОСОБА_2 протягом певного періоду часу саме у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було сприйняте позивачем як можливе її утримання у цьому приміщенні.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання не з`явився, доказів, які б підтверджували поза розумним сумнівом про наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, зокрема - умислу ОСОБА_1 на завідомо неправдивий виклик поліції. Працівники поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясували чи був наявний прямий умисел у ОСОБА_1 під час здійснення ним виклику працівників поліції, незважаючи на те, що працівникам поліції було відомо про психічне захворювання ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач не спростував доводи позивача про порушення вимог ст. 268 КУпАП, оскільки не надав доказів про те, що ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи та йому було надано можливість реалізувати свої права, в т.ч. право на захист.

Також відсутні докази дотримання під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП вимог ст. 277-2 279 КУпАП.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про невиконання обов`язку відповідачем щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем не було спростовано доводи позивача, позивачу не було забезпечено реалізацію його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, в т.ч. на надання пояснень, не з`ясовано питання осудності заявника, зважаючи на той факт, що працівникам поліції було відомо про психічне захворювання ОСОБА_1 , не зібрано доказів, які б поза розумним сумнівом доводили умисел заявника на завідомо неправдивий виклик поліції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи, стороною відповідача не підтверджено належними доказами наявність правових підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. При ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівником поліції не повно і не всебічно з`ясовано обставини справи, не доведено умисел, не перевірялися відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, тому наявні підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 77, 78, 90, 229, 286 КАС України, ст.ст. 183, 245, 251-252, 280 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1675681 від 29.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Черкаській області, , місцезнаходження: м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.57.

Головуючий Л . О . Колісник