Справа № 380/2229/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/2229/25 пров. № А/857/10519/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Медвідя Василя Осиповича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2025р. про повернення позовної заяви представника адвоката Медвідя Василя Осиповича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій обл. про визнання протиправними та скасування рішень, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Кузан Р.І., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 03.03.2025р., м.Львів; дата складання повної ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду від 03.03.2025р. позовну заяву представника адвоката Медвідя В.О., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до відповідачів Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл., ГУ ПФ України в Чернівецькій обл. про визнання протиправними та скасування рішень, спонукання до вчинення певних дій повернуто позивачу (а.с.61-62).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник адвокат Медвідь В.О., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви (а.с.64-68).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем пропущено строк звернення лише щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ України в Чернівецькій обл. № 57 від 06.02.2024р.; решта позовних вимог заявлені із дотримання строку, визначеного ст.122 КАС України.

Водночас, строк звернення до суду пропущений з поважних причин, оскільки після отримання рішення № 57 від 06.02.2024р. позивача вживала заходів для збору додаткових документів, після чого 08.10.2024р. повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Отже, необхідність збирання доказів (в архівних установах тощо) слугувало причиною пропуску спірного строку.

Також покликається на численну судову практику, в тому числі Європейського Суду з прав людини, де вирішувалося питання строків нарахування та виплати пенсійних виплат; вважає, що спірний строк пропущений з поважних причин.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 30.01.2025р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) представник адвокат Медвідь В.О., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

поновити строк звернення до суду;

визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФ в Чернівецькій обл. № 57 від 06.02.2024р. та рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 24325-26136/Я-52/8-1300/24 від 28.10.2024р. про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 02.10.1992р. по 27.08.1994р. в МПП «Юра» та призначити пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»;

судові витрати покласти на відповідачів солідарно (а.с.1-6, 24).

Ухвалою суду від 10.02.2025р. позовну заяву представника позивача залишено без руху і надано строк для усунення недоліків позовної заяви подання заяви про поновлення строку звернення до суду та обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку (а.с.26-27).

19.02.2025р. представник позивача скерував поштою до суду заяву про поновлення пропущеного строку в справі № 380/2229/25, в якій просив поновити строк звернення до суду, оскільки такий пропущений з поважних причин та зумовлений необхідністю збору додаткових документів; при цьому покликався на усталену судову практику (а.с.29-35, 60).

Постановляючи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не вказав, які саме обставини перешкодили йому своєчасно звернутись до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ в Чернівецькій обл. № 57 від 06.02.2024р.

Враховуючи викладене, підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду є відсутніми.

Також отримання листа у відповідь на заяву щодо пенсійного забезпечення або про перерахунок пенсії не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

При цьому, заява позивача від 08.10.2024р. подана в порядку звернення, на що листом від 28.10.2024р. поінформовано позивача про прийняття рішення ГУ ПФ в Чернівецькій обл. № 57 від 06.02.2024р. про відмову в призначенні пенсії за віком.

Разом з тим, позивач не позбавлена права повторно звернутися до пенсійного органу із заявою про призначення/перерахунок пенсії.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, виходячи з наступного.

Як слідує із змісту позовної заяви, представник позивача оскаржує рішення ГУ ПФ в Чернівецькій обл. № 57 від 06.02.2024р. та відповідь ГУ ПФ України у Львівській обл. № 24325-26136/Я-52/8-1300/24 від 28.10.2024р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , при цьому просить зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 02.10.1992р. по 27.08.1994р. в МПП «Юра» та призначити пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Згідно фактичних обставин справи 31.01.2024р. ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою встановленої форми про призначення їй пенсії за віком (а.с.6-7).

Відповідно до рішення ГУ ПФ України в Чернівецькій обл. № 57 від 06.02.2024р. відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу (а.с.8).

Вказане рішення позивач отримала на початку березня 2024 року (за твердженням представника позивача).

В подальшому позивач вжила заходів для укладення договору про надання правової допомоги, витребування додаткових документів для підтвердження необхідного стажу.

08.10.2024р. позивач повторно звернулась до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою-зверненням, в якій просила призначити пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (а.с.19-21).

Зазначена заява розглянута відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл. в порядку Закону України «Про звернення громадян», а результати розгляду доведені до позивача листом № 24325-26136/Я-52/8-1300/24 від 28.10.2024р. (а.с.21-22).

Розглядувана позовна заява скерована до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 30.01.2025р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) (а.с.24).

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України.

Згідно з ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У статті 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2).

Системний аналіз положень ст.123 КАС України дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому дати змогу подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Вказані вимоги процесуального закону судом першої інстанції дотримані, оскільки останній надав можливість позивачу подати клопотання про поновлення пропущеного строку, а також навести поважні причини такого пропуску.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зокрема, ст.ст.44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду також необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020р. у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами ПФ України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФ України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020р. у справі № 340/1019/19).

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись 30.01.2025р. із розглядуваним позовом, представник позивача пропустив строк оскарження рішення ГУ ПФ в Чернівецькій обл. № 57 від 06.02.2024р., яке є фактичною та дійсною відмовою пенсійного органу в призначенні позивачу пенсії за віком.

При цьому, будь-яких поважних причин пропуску строку в цій частині представник позивача не навів, а необхідність здійснення адвокатських запитів і очікування відповідей на них не створювало об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду.

Водночас, позовні вимоги про зарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи, призначення пенсії за віком носять похідних характер, оскільки їх задоволення залежить від вирішення вимоги щодо визнання протиправним і скасування рішення № 57 від 06.02.2024р. (п.23 ч.1 ст.23 КАС України).

З огляду на викладене, в частині похідних вимог представник позивача також пропустив строк, поважних причин такого пропуску останній не навів.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини /ЄСПЛ/ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Оскільки представником позивача належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду (який є досить тривалим), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач пропустив строк звернення до суду в частині зазначених вимог, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Водночас, стосовно решти вимог оскарження листа-відповіді ГУ ПФ України у Львівській обл. № 24325-26136/Я-52/8-1300/24 від 28.10.2024р. - колегія суддів вважає, що представник позивача не пропустив строк звернення до суду.

Зокрема, з огляду на час звернення до суду із заявленими вимогами (30.01.2024р.), встановлений процесуальним законом шестимісячний строк на оскарження вказаного листа-відповіді не сплив. Окрім цього, розглядувані правовідносини в цій частині регулюються приписами Закону України «Про звернення громадян», стосуються іншого відповідача, який здійснив розгляд звернення позивача.

Отже, в цій частині ухвала суду першої інстанції є помилковою, через що підлягає скасуванню з викладених мотивів.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У низці рішень ЄСПЛ, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010р. в пункті 32 ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ілхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey № 22277/93).

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для повернення позову (в частині вимог про визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ в Чернівецькій обл. № 57 від 06.02.2024р., зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 02.10.1992р. по 27.08.1994р. в МПП «Юра» та призначити пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування») в адміністративній справі № 380/2229/25 на підставі ч.2 ст.123 та п.9 ч.4 ст.169 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду в цій частині відповідає вимогам закону.

Стосовно решти позовних вимог (визнання протиправними та скасування результатів розгляду листа-звернення ОСОБА_1 від 08.10.2024р., що викладені в листі ГУ ПФ України у Львівській обл. № 24325-26136/Я-52/8-1300/24 від 28.10.2024р.) представником позивача не пропущений строк звернення, через що спірна ухвала в цій частині не відповідає вимогам процесуального закону.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню в частині повернення позовної вимоги про визнання протиправними та скасування результатів розгляду листа-звернення ОСОБА_1 від 08.10.2024р., що викладені в листі ГУ ПФ України у Львівській обл. № 24325-26136/Я-52/8-1300/24 від 28.10.2024р., як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення частини позовних вимог, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи (в скасованій частині ухвали суду); решта ухвали суду слід залишити без змін.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Медвідя Василя Осиповича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2025р. про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 380/2229/25 скасувати в частині повернення позовної вимоги про визнання протиправними та скасування результатів розгляду листа-звернення ОСОБА_1 від 08.10.2024р., що викладені в листі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. № 24325-26136/Я-52/8-1300/24 від 28.10.2024р.; матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (в скасованій частині ухвали суду).

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (окрім частини ухвали про часткове задоволення апеляційних вимог та направлення на продовження розгляду частини позовних вимог).

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 11.04.2025р.