Справа № 335/2034/25
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2034/25 2-а/335/56/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Печерей О.С.,

за участю представників позивача - адвокатів Грекова Д.В., Кравченко Я.І.,

третьої особи - Проценка Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектора 1-го взводу 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом ОСОБА_2 , в якому позивач просить визнати протиправною і скасувати постанову від 23.02.2025 серії ЕНА № 4136083 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 510,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтований посиланням на те, що позивач не вчиняв інкримінованого йому порушення Правил дорожнього руху, а саме не проїжджав перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора, оскільки насправді жовтий сигнал світлофору увімкнувся в момент, коли автомобіль позивача вже перетнув стоп-лінію, призначену для зупинки транспортних засобів перед світлофором, після чого звершив поворот праворуч.

Крім того, позивач посилався на те, що працівники поліції, які їхали позаду його автомобіля, не вмикали світлового сигнального пристрою, не подавали команди зупинитись на місці одразу після виявлення ознак ймовірного правопорушення, а наздогнали його приблизно через кілометр після місця події, де і розглянули справу. При цьому працівник поліції, який склав оскаржувану постанову, не взяв до уваги доводи позивача і не надав їм оцінки, не надав позивачу можливість скористатись професійною правничою допомогою, не застосував стандарт доказування «поза розумним сумнівом» в умовах, коли на наявному у працівника поліції відеозаписі немає чіткого зображення того, що позивач проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофору.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року провадження у справі було відкрите, учасникам був наданий строк для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.

14.03.2025 від відповідача надійшов письмовий відзив з додатками, яким відповідач повністю заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржувана постанова була винесена на підставі відеозапису зі службового відеореєстратора, на якому зафіксовано, що позивач перетинає лінію перехрестя саме на жовтий сигнал світлофора. Відтак, доводи позивача ґрунтуються лише на власних переконаннях, а не на належних і допустимих доказах. Копія вказаного відеозапису була додана до відзиву на диску для лазерних систем зчитування.

В судовому засіданні 03.04.2025 представника позивача, адвокат Кравченко Я.І., позовні вимоги підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені в позовній заяві. Зауважила, що, на її думку, з наданого відповідачем і дослідженого в судовому засіданні відеозаписі неможливо встановити, чи дійсно позивач перетнув перехрестя на жовтий сигнал світолофору.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, при поданні відзиву на позов просив розглянути справу без його участі.

Третя особа, поліцейський інспектор УПП в Запорізькій області Проценко Е.Е., проти задоволення позову заперечував. Наполягав на тому, що позивач порушив правила проїзду перехрестя та проїхав на забороняючий сигнал світлофору, що підтверджується наявним у справі відеозаписом.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, Постановою серії ЕНА № 4136083 по справі про адміністративне правопорушення від 23.02.2025, винесеною поліцейським 1-го взводу 2-ї роти 2-го батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Проценко Е.Е., позивач був визнаний винуватим у тому, що 23.02.2025 об 18 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом Ford Mustang, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя проспекту Соборного та проспекту Марії Приймаченко у м. Запоріжжя (біля будинку № 186 по проспекту Соборному) на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень.

Під час судового засідання судом був досліджений наданий відповідачем відеозапис зі службового відеореєстратора, достовірність якого позивачем не оспорювалась, із змісту якого судом встановлено, що позивач, рухаючись на автомобілі Ford Mustang, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проспекту Соборному за сторони вулиці Вячеслава Зайцева у бік проспекту Марії Приймаченко, при наближенні до перехрестя проспекту Соборного із проспектом Марії Приймаченко, маючи об`єктивну можливість побачити, що зелений сигнал світлофора почав блимати, попереджаючи про те, що час проїзду перехрестя закінчується, не вжив заходів для гальмування та зупинки, а навпаки продовжив рух, що призвело до того, що на момент перетинання ним стоп-лінії перед перехрестям вже увімкнувся жовтий сигнал світлофора. При цьому автомобіль, що рухався іншою смугою ліворуч в одному з позивачем напрямку, зупинився, виконуючи вказаний сигнал світлофору, а позивач продовжив рух, виїхав на перехрестя та повернув праворуч, після чого був зупинений працівниками поліції.

Вказаним відеозаписом спростовуються ствердження позивача про те, що він почав маневр повороту праворуч в момент, коли був увімкнений зелений сигнал світлофору.

Суд констатує, що наданий відповідачем відеозапис свідчить про те, що автомобіль патрульної поліції, з реєстратора у якому були зафіксовані дії позивача, знаходився на значній відстані позаду позивача, не менше 20-30 метрів, що через відеозапис на перший погляд є не чітким.

Однак при детальному аналізі відеозапису, в тому числі із застосуванням стоп-кадру, з нього з очевидністю випливає, що в момент, коли постійний зелений сигнал світлофору змінився на зелений миготливий, автомобіль під керуванням позивача знаходився на значній відстані від стоп-лінії перед перехрестям. Зелений миготливий сигнал, який відповідно до підпункту «в» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, був увімкнений рівно чотири секунди. Протягом цього часу позивач, наближаючись до світлофору і усвідомлюючи, що жовтий сигнал може увімкнутись в будь-яку мить, не вжив заходів для зменшення швидкості свого автомобіля і не загальмував перед перехрестям. Це призвело до того, що автомобіль під керуванням позивача перетнув стоп-лінію перед світлофором в момент, коли жовтий сигнал вже увімкнувся.

Про той факт, що станом на момент увімкнення жовтого сигналу світлофору автомобіль позивача ще не перетнув перехрестя, вказує і те, що на відеозаписі видно, що в момент увімкнення жовтого сигналу його автомобіль знаходився напроти автомобіля, що був припаркований у стоянковому кармані перед світлофором, і який видно, коли патрульний автомобіль наблизився до світлофору.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача про те, що він діяв правомірно, маючи право завершити маневр повороту праворуч навіть після ввімкнення жовтого сигналу світлофора.

Відповідно до п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини вказують на те, що інкриміноване позивачу правопорушення дійсно було вчинене ним, що доведено належним і допустимим доказом.

Також судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена з дотриманням наведених вище вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, і не встановлено істотних порушень з боку поліцейського, що могли б вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектора 1-го взводу 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Постанову серії ЕНА № 4136083 по справі про адміністративне правопорушення від 23.02.2025, винесену поліцейським 1-го взводу 2-ї роти 2-го батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Проценко Е.Е., залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Мінаєв