Справа № 420/8419/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/8419/24

Суддя першої інстанції: Пекний А.С.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 12.09.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки без урахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у розмірі 60% грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплати йому недоплачену допомогу на оздоровлення за 2016-2018 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у розмірі 60% грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої допомоги на оздоровлення у 2016-2018 роках за весь час затримки виплати - з 01.03.2016 по день фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не враховано при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2018 роках - щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 22.09.2010 №889, яка входила до складу грошового забезпечення та мала постійний характер. Разом з тим, відповідач застосовуючи при розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні положення Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України №73, які визначають, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами, а саме положень ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якими визначено, що до складу грошового забезпечення входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення. Крім того, оскільки відповідач не здійснив своєчасну виплату грошової допомоги на оздоровлення за спірні роки у повному обсязі, позивач вважає, що набув право на отримання компенсації втрати частини доходів на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 позов задоволено частково з підстав того, що при визначені розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону. Враховуючи, що виплата додаткової грошової винагороди, передбачена Постановою №889, мала постійний характер, оскільки щомісячно нараховувалася та виплачувалася позивачу під час проходження служби, вона входить до складу грошового забезпечення, з якого має обчислюватися грошова допомога на оздоровлення у 2016-2018 роках. Також, оскільки відповідач не в повному обсязі здійснив нарахування та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2018 роках за весь час затримки виплати.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стосовно визначення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889 у розмірі 60%, оскільки у період з 01.02.2016 по 01.03.2018, в якому позивачу здійснювалась виплата грошової допомоги на оздоровлення, відсотковий розмір щомісячної грошової винагороди змінювався.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про відсутність підстав для включення щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеною Постановою КМУ від 22.09.2010 №889, для нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення позивача за 2016-2018 роки, оскільки така винагорода, на підставі п.8 Інструкції №73, не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Також, апелянт посилається на передчасність позовних вимог в частині щодо права позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Крім того, суд першої інстанції безпідставно звільнив позивача від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій, оскільки позовні вимоги у даній справі не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист саме як учасника бойових дій.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №281-ОС від 17.06.2020 позивач виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення. /а.с.10/

Згідно з особистих карток грошового забезпечення, у період проходження служби з 2016 по 2018 роки, відповідачем виплачено позивачу грошову допомогу на оздоровлення: у березні 2016 у розмірі 3477,60грн.; у лютому 2017 у розмірі 5068,60грн.; у березні 2018 у розмірі 8103,40грн. /а.с.11-13/

Вказана допомога на оздоровлення нараховувалась та виплачувалась без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889, у зв`язку з чим 09.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив перерахувати грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2018 роки із врахуванням суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889 за відповідний місяць, яка входила до складу грошового забезпечення, та з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення. /а.с.14/

06.03.2024 листом від №09/З-129/205 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для здійснення такого перерахунку, оскільки відповідно до п.8 «Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди», затвердженої наказом МВС України від 02.02.2016 №73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі грошової допомоги на оздоровлення. /а.с.15/

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 2 ст.9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Положеннями п.1 постанови КМУ від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 п.5 Постанови №1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, серед іншого, допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) визначала Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 №425.

Пунктом 1.2 Інструкції №425 встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення; місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. До складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія); штатна посада - посада, визначена у штаті органу Держприкордонслужби, статус якої визначається встановленим за нею найвищим військовим званням і посадовим окладом.

Відповідно до п.3.7 розділу III Інструкції №425, військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Постанова №889) встановлено новий вид грошового забезпечення - щомісячну додаткову грошову винагороду.

Відповідно до п.2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання Постанови №889, наказом Міністерства внутрішніх справ №73 від 02.02.2016 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (надалі - Інструкція №73).

Пункт 3 Інструкції №73 визначено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Пунктом 8 Інструкції №73 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Так, спірним питанням в даній справі є склад грошового забезпечення позивача, яке повинно включатися при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги на оздоровлення.

Відповідачем не заперечується, що при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки, до складу грошового забезпечення, з якого обчислювалася така допомога, не враховано щомісячної додаткової винагороди, яка виплачувалась позивачу щомісячно відповідно до Постанови №889.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17, постановою від 06.02.2019 у якій, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.

Згідно ч.ч.2,3 ст.9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки перед звільненням на підставі Постанови №889 додаткова грошова винагорода нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Крім того, у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №825/997/17 зазначила, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Таким чином, при визначенні розміру грошового забезпечення позивача для обчислення розміру одноразової грошової допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягає саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не Інструкція №73, яка звужує поняття грошового забезпечення та суперечить вимогам зазначеного Закону.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що відповідач протиправно не врахував до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2018 роки, щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889.

Щодо здійснення перахунку та виплати позивачу сум грошової допомоги на оздоровлення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (надалі - Порядок №44), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Згідно пунктів 2-5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

На підставі наведеного, нарахування та виплата позивачу перерахованої грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій, у зв`язку з чим позивач повинен був сплатити судовий збір за подання позовної заяви у даній справі, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення заробітної плати.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому у відповідності до ст.316 КАС України не вбачає підстав для його скасування.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв