Справа № 420/33267/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства ГЕЛІОС-ВАН до Одеської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА500500/2024/000492/2 від 24.09.2024 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару - посуд столовий (виробник всіх товарів "ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO. ,LTD»), до Одеської митниці була подана митна декларація №24UA69U0 разом з документам, що підтверджують митну вартість. Відповідачем було відправлено повідомлення Декларантові, в якому вимагались додаткові документи, окрім тих, що були подані. Позивач направив на цю вимогу документи. Одеська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій які є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для митного оформлення за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту), підтвердили всі транспортні витрати, витрати на пакування та інші данні. Просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митними деклараціями позивача, було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що в них містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у Рішеннях про коригування митної вартості товарів. На вимогу митного органу позивачем не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ розбіжності не спростовано, а тому були застосовані другорядні методи визначення митної вартості. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив в яких зазначив, що серед інших документів до позову надано копії МД від 27.06.2024 №UA500500/2024/22615, від 01.07.2024 №UA408020/2024/33928, від 12.08.2024 №UA100330/2024/514561, від 16.08.2024 №UA500580/2024/1648. Відповідачем не надано жодних пояснень стосовно наданих документів однак необхідно звернути увагу суду на наступне. Всі надані МД не містять в собі відомостей щодо умов поставки, методу митного оформлення та низки інших відомостей які є значимими для співставлення необхідних відомостей, що виключає можливість їх використання як належних та допустимих доказів по справі, однак навіть наявні в них відомості вказують на не співставність їх із митним оформленням Позивача.

Відповідач, перелічуючи чисельні положення законодавчих актів на сам перед намагається змістити увагу суду з одного з основних питань, а саме з того, що положення законодавства чітко вказує на те, що витребування додаткових документів від декларанта можливо лише в тому випадку коли подані до митного оформлення документи мали в собі розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ч. 3 ст. 53) та містили в собі відомості не підтвердженні документально, або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчислені (ч. 2 ст. 58 МК).

Відповідачами подані заперечення на відповідь на відзив в яких зазначили, що під час митного оформлення було виявлено чотири розбіжності в наданих позивачем документах, про що зазначено в Рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000492/2 від 24.09.2024, тому зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Оскільки надані позивачем документи містили вищенаведені розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Одеська митниця подала клопотання до суду про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не наведено належних обґрунтувань для розгляду справи у судовому засіданні. Суд зазначає, що митне оформлення товару здійснюється в електронному вигляді. Всі дії митного органу, переписка та обмін інформацією з декларантом відбуваються через електронні носії інформації. Оскаржувані рішення прийняті митним органом без участі позивача, як і передбачено МК України. Сторони надали суду всі наявні у них докази та виклали свої правові позиції у письмових заявах по суті справи, що є достатнім для прийняття рішення у письмову провадженні.

Судом встановлені такі обставини по справі.

20.06.2016 між ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO., LTD та ПП ГЕЛІОС-ВАН був укладений контракт №DL2016HL, відповідно до якого продавець - ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO., LTD зобов`язується поставити, а покупець ПП ГЕЛІОС-ВАН прийняти та оплатити товар (посуд столовий та кухонне приладдя) асортимент, номенклатура, кількість, ціна та умови оплату яких вказуються у інвойсах та специфікаціях до контракту. Вказаним контрактом визначено, що специфікації та інвойси складаються та затверджуються на кожну окрему поставку.

23.09.2024 року імпортером ПП «Геліос - Ван» було подано до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби митну декларацію №24UA69U0 для оформлення вантажу: Товар № 1 Посуд столовий з кольорового та безбарвного скла, механічного виготовлення: Креманки, графіни, блюда, кухлі, набори кухлів, набори креманок - 17600 шт. Торгівельна марка "QING PING GUO". Товар № 2 Інші вироби з кольорового та безбарвного скла для оздоблення житла: Вази - 600 шт. Торгівельна марка "QING PING GUO". Вази - 1200 шт. Торгівельна марка "DELISOGA". Всього 1800 шт. Товар № 3 Посуд столовий з кольорового та безбарвного скла: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, ограновані або інакше оздоблені: Набори стаканів, набори стопок, стакани - 6920 шт. Торгівельна марка "QING PING GUO". Товар № 4 Посуд столовий скляний: посудини на н жці для пиття, механічного виготовлення: Набори келихів - 1600 шт. Торгівельна марка "QING PING GUO". Виробник всіх товарів "ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO. ,LTD". Країною виробництва всіх товарів є Китай.

23.09.2024 року Відповідачем було направлено повідомлення декларанту в якому викладено про наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

24.09.2024 декларант листом № 253 надав додаткові документи, а саме прайс - лист, виписку по рахункам, оборотно-сальдову відомість, лист перевізника, а також повідомив Відповідача про надання вичерпного переліку документів та наполягав на закінченні митного оформлення.

24.09.2024 Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000492/2, яким митну вартість товару № 1 скориговано до рівня 2,02 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 1,3731, митну вартість товару № 2 скориговано до рівня 2,02 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 2,1044, митну вартість товару № 3 скориговано до рівня 2,2203 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 1,3750, митну вартість товару № 4 скориговано до рівня 2,2203 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 1,2503.

У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000492/2 від 24.09.2024, зазначено наступне:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в копії митної декларації країни відправлення зазначені умови поставки FOB. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця;

3) в копії митної декларації країни відправлення відповідність код-вага відрізняється за відповідністю код-вага поданих до митного оформлення;

4) печатка, підпис та прізвище генерального директора у довідці про транспортні витрати від 23.09.2024 №5686, у рахунку на оплату від 11.09.2024 №044970, рахунку на оплату від 11.09.2024 №044969 легко виділяються та копіюються в будь-яке інше місце. Все це може свідчити про ознаки підробки банківських платіжних документів.

24.09.2024 року складено Картку відмови № UA500500/2024/000988 в прийнятті митної декларації №24UA69U0 від 23.09.2024 в зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товару.

24.09.2024 Позивачем було подано ВМД №24UA53U6 за першим методом визначення митної вартості, в порядку ст. 55 Митного кодексу, сплачена вартість донарахованих митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів. Загальний розмір переплати за поданою декларацією склав: 51 850,74 мито, 127 742,35 грн ПДВ всього 179 593,09 грн.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі їх перелік).

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

У цій справі при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника, враховуючи витрати на перевезення.

1. Однією з підстав коригування митної вартості митним органом зазначено, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Суд не погоджується з такими висновками митного органу і зазначає, що відповідно до умов укладеного контракту № DL2016HL від 20.06.2016, а саме п. 2.2. вартість Товару включає в себе вартість самого товару, вартість експортної упаковки та маркування, транспортування до порту відправки, навантажувальних робіт. Тобто, в даному випадку, вартість упаковки, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням включена до ціни товару і не підлягає окремому обчисленню.

Пунктом 4.1. контракту №DL2016HL від 20.06.2016 передбачено, що товар, поставка якого здійснюється за вказаним договором, постачається продавцем у стандартній для даного товару тарі та упаковці.

На думку суду, існування документів які визначають числові значення вартості упаковки взагалі не визначено законодавством, але вони можуть створюватись за власним розсудом продавця та жодним чином не можуть вимагатись покупцем чи митним органом в силу того, що таке не передбачено законодавством. Ціна товару це фундаментальна економічна категорія, яка означає кількість грошей, за яку продавець згоден продати, а покупець готовий купити одиницю товару. Це кількісно визначена величина втіленої в ньому живої праці, важливою складовою якої є витрати виробництва, що визначаються після закінчення виробничого процесу, а також доведення товару до конкурентного вигляду, його оформлення в тому числі і пакування.

За певних умов, понесені на виготовлення товару витрати та інші складові його ціни є комерційною таємницею виробника, а тому у митного органу відсутні повноваження та законні підстави вимагати зазначення саме числових даних щодо вартості пакування за умови зазначення, що вартість пакування включена до ціни товару, оскільки у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Отже, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Згідно з положеннями підп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України вказані витрати не потребують окремого документального підтвердження.

2. Щодо не зазначення митної декларації країни відправлення географічного пункту переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, позивач зазначив, що митний орган намагається знайти необхідну йому інформацію не у обов`язкових та поданих до митного оформлення документах, а у допоміжних, при цьому не зазначаючи яким нормативно правовим актом передбачено вимоги щодо зазначення цієї інформації.

Суд вважає вимоги митного органу необґрунтованими, оскільки декларація країни відправлення є документом який складається та подається до митних органів Китаю саме продавцем товару, вимоги до її форми та заповнення встановлені законодавством Китаю. Позивач не має жодної можливості будь яким чином впливати на відомості які зазначаються у цьому документі. Крім того, експортна декларація є допоміжним (не обов`язковим) документом для митного оформлення.

Що стосується умов поставки та географічного пункту переходу відповідальності за товар то ці відомості вказані у поданому до митного оформлення Інвойсі № DL2024LXC0704Z від 04.07.2024 року в якому вказано умови поставки FOB NANJING (Нанджін географічна точка у Китаї).

3. Щодо відомостей код-вага в копії митної декларації країни відправлення відповідність код-вага відрізняється за відповідністю код-вага поданих до митного оформлення документів, позивач зазначив, що в митній декларації країни відправлення зазначено 4 найменування товарів за кодами при цьому товари за своїми кодами містять в собі декілька найменувань, до прикладу перша позиція з кодом включає в себе склянки з плоскою основою різного розміру, подані до митного оформлення документи, до прикладу Інвойс та Пакувальний лист, містять в собі найменування товарів за їх номенклатурою з відповідними характеристиками кожного товару окремо і їх артикулів. Відповідно, фактично, експортна декларація містить в собі 3 найменування товарів оскільки вони вказані саме за кодами УКТ ЗЕД (4 найменування), а товаросупровідні документи за їх комерційними/продажними різновидами/видами (16 найменувань).

Суд зазначає, що порівняння вказаних відмінностей у зазначених документах не є таким, що впливає на визначення митної вартості товару і не є визначальним, оскільки, як вже було відмічено декларація країни відправлення є документом який складається та подається до митних органів Китаю саме продавцем товару і Позивач не має жодної можливості будь яким чином впливати на відомості які зазначаються у цьому документі.

Крім того, якщо відповідач вважає, що такі розбіжності існують, то він жодним чином не обґрунтовує їх вплив на визначення митної вартості, наявність причинного зв`язку цих розбіжностей з митною вартістю.

На думку суду, лише констатація/виявлення розбіжностей без обґрунтування їх впливу на митну вартість свідчить про невмотивованість рішення митного органу.

4. Щодо печатки, підпису та прізвища генерального директора у довідці про транспортні витрати від 23.09.2024 №5686, у рахунку на оплату від 11.09.2024 №044970, рахунку на оплату від 11.09.2024 №044969, які на думку митного органу легко виділяються та копіюються в будь-яке інше місце, що може свідчити про ознаки підробки банківських платіжних документів, позивач зазначив, що до митного оформлення надано договір № 0905-Т/20 від 11.12.2020 про надання транспортних-експедиторських послуг, довідку про транспортні витрати, рахунки на оплату, які кореспондують між собою, а можливість «виділення» та копіювання не свідчить про підробку документів (що потребує застосування спеціальних експертних знань). Виділення і копіювання будь чого можливо в сьогоднішній момент часу при застосуванні спеціальних технологій, при цьому на сьогоднішній момент часу активно використовується саме електронний документообіг між господарюючими суб`єктами, що жодним чином не впливає на можливу підробку документів. Крім того, митниці було надано лист вих. № 2409 від 24.09.2024 яким підтверджено легітимність виставлених рахунків та наданої довідки.

Суд повністю погоджується з позицією позивача і зазначає, що вимоги митного органу фактично гуртуються на особистій, суб`єктивній думці посадової особи, яка досліджувала вказані документи і жодним чином не ґрунтуються на приписах законодавства.

Те, що митному органу не подобається, або вважається легким, простим чи копіюємим підпис - не є доказом підробки документів, а тому їх припущення не можуть бути покладені в основу рішення.

В рішенні зазначено про те, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, заявлені відомості не підтверджені документально, що не відповідає дійсності, оскільки декларантом надано вичерпний перелік документів відповідно до вимог Митного Кодексу, жодних розбіжностей які б впливали на визначення митної вартості в поданих документах не міститься.

Подання вказаних документів є правом декларанта, а не його обов`язком при цьому Відповідачем не наведено належних аргументів, щодо не можливості визначення ним всіх складових митної вартості.

При перелічені зазначених розбіжностей митний орган жодним чином не зазначив як вони впливають на митну вартість товарів, або унеможливлюють її визначення як таку.

Щодо додатково витребовуваних документів, суд зазначає, що підстави вчинення таких дій передбачені ч. 3 ст. 53 МКУ відповідно до якої витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Крім того, визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що з урахуванням вищенаведених обґрунтувань, викладених судом щодо визначення митної вартості на підставі документів наданих до митного оформлення, твердження відповідача про розбіжності при визначенні митної вартості є не є підтвердженими, а відповідно вимога про надання додаткових документів є необґрунтованою.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом, на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості.

Як вже було зазначено, відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Приписи вказаної статті митним органом порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів, їх суб`єктивне оцінювання та опрацювання стали причиною прийняття протиправного рішення.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ПП ГЕЛІОС-ВАН задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000492/2 від 24.09.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь ПП ГЕЛІОС-ВАН (, 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, 7А, офіс 44) судові витрати в сумі 3028 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.