Справа № 120/3196/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 квітня 2025 р. Справа № 120/3196/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, перевіривши у місті Вінниці матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

12.03.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- скасування рішення відповідача за № 2001-24 від 07.11.2024 про відмову у призначенні позивачу житлової субсидії;

- визнання бездіяльності відповідача щодо безпідставної відмови у призначенні позивачу житлової субсидії, а також порушення термінів розгляду заяви про призначення житлової субсидії;

- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.10.2024 про призначення житлової субсидії.

Ухвалою суду від 17.03.2025 вказану позовну заяву залишено без руху, водночас позивачу встановлено 10-денний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, а саме: 1) надання документа про сплату судового збору; 2) надання належним чином завірених та оформлених документів, доданих до позовної заяви; 3) зазначення усіх обов`язкових реквізитів сторін.

08.04.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Відтак, перевіряючи питання щодо усунення позивачем недоліків позовної заяви, про які зазначено в ухвалі суду від 17.03.2025, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 171 КАС України передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Водночас положення статей 160, 161 КАС України поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недодержання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Щодо сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі Закон № 3674-VI).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору для фізичної особи становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону № 3674-VI).

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений на рівні 3028,00 грн.

Отже, ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру дорівнює 1211,20 грн за кожну немайнову вимогу.

Позивач фактично заявив дві позовні вимоги немайнового характеру: 1) про визнання бездіяльності відповідача протиправною; 2) про скасування рішення відповідача. Похідною вимогою є вимога про зобов`язання відповідача до вчинення певних дій.

Відтак розмір судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до адміністративного суду з такими позовними вимогами становить 2422,40 грн.

До позовної заяви не додано документа про сплату судового збору у вищезазначеному розмірі на відповідний розрахунковий рахунок.

Водночас у переліку додатків до позовної заяви зазначено, що позивач подає до суду заяву про звільнення від судового збору з додатками.

Разом з тим, відповідно до акту Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2025 про втрату документів або перепідшивання справи, пошкодження чи порушення цілісності пакування, означена вище заява була відсутня серед матеріалів позовної заяви.

З огляду на викладене позивачу запропоновано надати суду документ про сплату судового збору за подання цієї позовної заяви у передбачному законом порядку і розмірі.

Дії позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в цій частині.

До своєї заяви від 08.04.2025 позивач не додав документа про сплату судового збору. Натомість позивач заявив клопотання, у якому просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на відсутність у нього необхідних для сплати судового збору коштів.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Отже, в силу приписів закону звільнення позивача від сплати судового збору здійснюється за його клопотанням і однією з підстав для цього є майновий стан особи.

Водночас критерієм оцінки майнового стану позивача-фізичної особи є її річний дохід за попередній календарний рік і суд може звільнити такого позивача від сплати судового збору, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру відповідного доходу.

Водночас саме заявник має довести наявність зазначених обставин та надати суду належні документи на підтвердження факту об`єктивної відсутності можливості сплатити судовий збір через свій майновий стан.

До заяви від 08.04.2025 позивач додав довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.01.2025 № 113/0200-0219-11, з якої слідує, що позивач не перебуває на обліку в пенсійному органі та не отримує ніяких видів пенсій згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

Також позивач надав довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.03.2023 № 410/0200-0219-11, з якої слідує, що позивач не перебуває на обліку як отримувач пільг на оплату житлово-комунальних послуг, компенсації для придбання твердого палива та скрапленого газу в Головному управліні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Утім, вказані довідки не можуть вважатися достатніми для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки підтверджують лише факт неотримання позивачем пенсії (як одного з різновидів доходу) та пільг зі сплати ЖКГ.

Крім того, позивачем додано до заяви відомості щодо себе з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 13.02.2025, з яких слідує, що за період з III кварталу 2023 року по III квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня.

Разом з тим суд зауважує, що згідно з процитованими вище положеннями Закону України "Про судовий збір" для оцінки майнового стану сторони в цілях вирішення питання про звільнення від сплати судового збору має враховуватися річний дохід позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, надана суду довідка про доходи за період з III кварталу 2023 року по III квартал 2024 року не є належним доказом на підтвердження майнового стану позивача, який свідчить про неможливість сплати судового збору за подання позову у цій справі.

Будь-яких інших переконливих документів, які б доводили викладені у клопотанні обставини про відсутність доходу заявника та, відповідно, неспроможність у зв`язку з цим сплатити судовий збір за подання адміністративного позову (наявність у позивача статусу малозабезпеченої особи, відсутність задовільних умов проживання, тимчасова непрацездатність, наявність потреби у лікуванні тощо), до позовної заяви не додано.

З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність достатніх правових та фактичних підстав для задоволення клопотання позивача про його звільнення від сплати судового збору.

Відтак позивачу необхідно:

1) додатково обґрунтувати клопотання та надати суду належні й допустимі докази на підтвердження свого майнового стану та неможливості сплати судового збору за подання позову, або ж:

2) надати суду документ про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн за наступними реквізитами:

одержувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101,

,

банк: Казначейство України (ЕАП),

рахунок: UA4002856,

призначення платежу: *;101;(код ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України для фізичних осіб); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд.

Щодо подання та засвідчення копій документів, їх оформлення.

До позовної заяви додано копію довіреності від 12.02.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважує Аврамича А.С. бути його представником.

Водночас вказаний документ не завірений та поданий до суду у вигляді звичайної копії.

Також відповідна довіреність від 12.02.2025, видана державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Березовською Л.М., на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в переліку документів, доданих до позовної заяви, не зазначена, що підтверджується актом Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2025 про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілістності, пошкодження конверта (пакування).

Дії позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в цій частині.

Позивач вказує, що відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, розділ ІІ "Приймання та реєстрація документів", не передбачено складання акту у випадку, коли матеріали подаються через відділення канцелярії особисто стороною. Інструкція також не передбачає перевірку повноважень особи, яка подає документи до канцелярії, а до повноважень працівників канцелярії не входить приєднання до матеріалів справи з власної ініціативи довіреності чи інших документів.

Таким чином, позивач вважає, що акт від 12.03.2025 складено неправомірно та він не є належним доказом у справі.

Позивач зазначає, що мав розмову з ОСОБА_2 , який повідомив, що 12.03.2025 перебував у відрядженні та не подавав до суду ні позовної заяви, ні довіреності.

Також з примірника позовної заяви, який залишився у позивача, вбачається, що до неї додавалися: позовна заява у двох примірниках (один для суду, інший для відповідача), копія відповіді відповідача, копія довідки Пенсійного фонду України, заява про звільнення від сплати судового збору з додатками. Довіреність серед доданих документів відсутня.

Позивач вважає такі посилання необґрунтованими та розцінює їх як створення штучної перешкоди з метою повернення позовної заяви.

Однак наведені твердження позивача суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки надані ним пояснення не спростовують факту наявності у матеріалах позовної заяви копії довіреності від 12.02.2025, відповідно до якої Аврамич А.С. уповноважується на представництво інтересів ОСОБА_1 . Незалежно від того, чи була ця довіреність зазначена у переліку додатків, вона фактично була додана позивачем до позовної заяви і її наявність у матеріалах позовної заяви підтверджується актом від 12.03.2025, складеним відповідно до обставин приймання поштової кореспонденції.

Посилання на зміст Інструкції з діловодства не може бути підставою для визнання акту недійсним, оскільки Інструкція не забороняє складання службового документа у разі виявлення порушення цілісності чи ознак втрати вкладень.

Уповноважені посадові особи суду, виявивши під час реєстрації матеріалів позовної заяви очевидні невідповідності, як-от відсутність додатків, зазначених у переліку до позовної заяви, або ж навпаки, наявність інших документів, окрім тих, які є у такому переліку, зобов`язані відреагувати на такі факти у спосіб їх фіксації актом.

Більше того, до своєї заяви від 08.04.2025 позивач долучив копію довідок Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.03.2023 № 410/0200-0219-11 та від 31.01.2025 № 113/0200-0219-11 та копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 13.02.2025, однак, знову-таки, вони не завірені належним чином, наприклад, самим позивачем у спосіб написання слів "Згідно з оригіналом" та проставлення особистого підпису, імені та прізвища, дати засвідчення копії, як це передбачено положеннями статті 94 КАС України, або у інший допустимий відповідно до закону спосіб.

Тобто поведінка позивача свідчить про його небажання дотримуватись вимог процесуального закону в частині надання суду належним чином завірених копій документів (доказів).

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що на виконання ухвали суду від 17.03.2025 позивач не усунув недоліки в цій частині.

Щодо зазначення обов`язкових реквізитів сторін.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

У позовній заяві зазначено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, із долученої до позовної заяви копії нотаріально посвідченої довіреності вбачається, що місцем постійного проживання ОСОБА_1 є Португалія.

Відтак позивачу запропоновано надати суду докази зареєстрованого місця проживання чи перебування в Україні або ж підтвердити, що його місцем проживання є саме адреса, зазначена у позовній заяві: АДРЕСА_1 .

Дії позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в цій частині.

Позивач зауважує, що документом, який підтверджує місце його проживання як громадянина України в іноземній країні, є виключно посвідка на проживання із зазначенням відповідної адреси за кордоном. Довіреність не є таким доказом і не може слугувати підтвердженням місця проживання.

Висновки суду щодо місця проживання позивача зроблені на підставі неналежних та непідтверджених доказів, які сторонами не надавалися. Стверджувати про місце проживання позивача за відсутності належних документів (посвідки на тимчасове чи постійне проживання) є недоречним та необґрунтованим.

Позивач також наголошує, що КАС України не встановлює обов`язку надавати до позовної заяви докази місця свого проживання.

Однак суд вище твердження позивача помилковими і такими, що не відповідають вимогам п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, оскільки саме на позивача покладено обов`язок зазначити у позовній заяві достовірну інформацію щодо свого місця проживання (перебування). Зазначення місця проживання або перебування позивача є необхідною умовою для правильного визначення питання щодо підсудності справи, належного здійснення судом процесуальних дій та забезпечення права позивача на судовий захист.

Якщо ж виходити з позиції позивача, то у такому разі позивач може зазначити будь-яку адресу місця свого проживання, тим самим на власний розсуд визначаючи суд, до якого подається адміністративний позов, що, однак, не відповідає вимогам процесуального закону.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність у матеріалах позовної заяви будь-яких належних даних щодо місця проживання позивача в межах Вінницької області, але натомість наявність офіційної інформації (з нотаріально посвідченої довіреності) про постійне місце проживання позивача за кордоном (у Португалії), позивач повинен надати суду належні докази місця свого проживання чи перебування в Україні, зокрема підтвердити документально, що місцем його постійного проживання (або місцем реєстрації) є саме адреса, зазначена у позовній заяві: АДРЕСА_1 .

Висновок. Уарховуючи викладене, недоліки позовної заяви, про які було зазначено в ухвалі суду від 17.03.2025, залишаються неусунутими. При цьому подана позивачем заява про усунення недоліків позовної заяви від 08.04.2025 не свідчить про усунення таких недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відтак, з метою забезпечення права позивача на звернення до суду, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк виконання ухвали суду від 17.03.2025.

Керуючись ст.ст. 121, 161, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення клопотання позивача про його звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову у цій справі.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою суду від 17.03.2025 на 10 (десять) днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвалу для відома та виконання надіслати позивачу за вказаною у позовній заяві адресою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Сало Павло Ігорович