Справа № 480/5660/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 р. Справа № 480/5660/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Буринської міської ради Сумської області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2024, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 06.11.24 по справі № 480/5660/24

за позовом ОСОБА_1

до Буринська міська рада Сумської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Буринська міська рада Сумської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Буринської міської ради Сумської області від 11.04.2024 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області та зобов`язати Буринську міську раду Сумської області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що у відповідності до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23.02.2020 № 18-79998/86-20-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 2,0000 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області. Після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, отримання висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким його погоджено, позивач звернулася до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року позов ОСОБА_1 до Буринської міська рада Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Буринської міської ради Сумської області від 11.04.2024 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241 для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області.

Зобов`язано Буринську міську раду Сумської області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Буринської міська рада Сумської області судові витрати в сумі 1211,21 гривень.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до рішення Буринської міської ради від 08.08.2024 «Про продаж права оренди на земельних торгах у формі аукціону на земельну ділянку комунальної власності Буринської міської ради за кадастровим номером :06:002:0241» земельна ділянка за кадастровим номером :06:002:0241 була виставлена на земельні торги у формі аукціону, які відбулися 23.09.2024. Таким чином, в результаті даних земельних торгів право оренди за вказану земельну ділянку було передано переможцю земельних торгів та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 56921179 від 30.09.2024. Звідси слідує, що на момент прийняття рішення від 06.11.2024 спірна земельна ділянка вже перебувала в оренді і Сумський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 06.11.2024 не повністю встановив обставини у справі щодо вказаного факту.

Крім того, на думку представника відповідача, Сумський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 06.11.2024 залишив поза увагою те, що з 24.02.2022 по теперішній час на території України діє воєнний стан. Згідно з підпунктом 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, чинним законодавством України прямо заборонена безоплатна передача земель комунальної власності у приватну власність, в тому числі для ведення особистого селянського господарства, тому твердження позивача про необхідність прийняття рішення Буринською міською радою щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача та безоплатної передачі спірної земельної ділянки у його приватну власність не відповідає чинному законодавству України.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що подану апеляційну скаргу відповідач аргументує тим, що відповідно до рішення Буринської міської ради від 08.08.2024 «Про продаж права оренди на земельних торгах у формі аукціону на земельну ділянку комунальної власності Буринської міської ради за кадастровим номером :06:002:0241» земельна ділянка за кадастровим номером :06:002:0241 була виставлена на земельні торги у формі аукціону, які відбулися 23.09.2024.

Отже, в результаті даних земельних торгів право оренди за вказану земельну ділянку було передано переможцю земельних торгів та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 56921179 від 30.09.2024. На момент прийняття рішення від 06.11.2024 спірна земельна ділянка вже перебувала в оренді і Сумський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 06.11.2024 не повністю встановив обставини у справі щодо вказаного факту, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті.

Проте, на думку позивача, зазначена обставина не впливає на факт протиправності рішення Буринської міської ради Сумської області від 11.04.2024 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241 для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, оскільки при його прийнятті 11.04.2024 жодних рішень Відповідача про виставлення права оренди спірної земельної ділянки на земельні торги не існувало.

Натомість відповідач, не маючи аргументів для суду щодо доведення законності прийнятого ним 11.04.2024 спірного рішення та з метою уникнення подальшої відповідальності по виконанню рішення суду, вже після відкриття судом 03.07.2024 р. провадження у даній справі прийняв

08.08.2024 рішення про проведення земельних торгів та в подальшому здійснив продаж права оренди земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:024.

Позивач вважає, що відповідач свідомо, ухилився від надання на вимогу ухвали суду від 03.09.2024 доказів планування до продажу земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, не надав відзиву та письмових пояснень з метою приховати факт здійснення продажу, та на даний час намагається скасувати законне та обґрунтоване рішення суду, прийняте з дотримання норм матеріального та процесуального права.

На переконання позивача, твердження відповідача про наявність встановленої підпунктом 5 пункту 27 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України законодавчої заборони на безоплатну передачу під час дії воєнного стану земель державної та комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, як на підставу для скасування рішення суду, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з цих підстав відповідач не відмовляв позивачу в затвердженні проекту землеустрою в спірному рішенні від 11.04.2024 р.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23.02.2020 № 18-79998/86-20-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 2,00 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області.

Розроблений проект землеустрою пройшов погодження згідно з висновком експерта державної експертизи від 25.05.2020 № 11078/82-20.

10.08.2020 державним кадастровим реєстратором відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області зареєстровано земельну ділянку та присвоєно кадастровий номер № :06:002:0241.

У лютому 2022 року позивачем подано до Буринської міської ради заяву про затвердження проекту землеустрою.

Проте рішення на його адресу не надійшло.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року по справі № 480/3812/22 позовні вимоги позивача задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність Буринської міської ради, яка полягає у неналежному розгляді заяви Позивача від 23.02.2022 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області. Зобов`язано Буринську міську раду Сумської області на найближчій сесії розглянути заяву позивача від 23.02.2022 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області та прийняти відповідне рішення.

Рішенням Буринської міської ради Сумської області від 11.04.2024 відмовлено ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області. Свою відмову відповідач мотивував тим, що право оренди земельної ділянки, що зазначена в заяві ОСОБА_1 , планується до продажу на земельних торгах, а також те, що Буринська міська рада не надавала дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та наданні такої земельної ділянки у власність, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що доводи, викладені у оскаржуваному рішенні відповідача є безпідставними та необґрунтованими, тому суд доходить висновку про протиправність такого рішення та необхідності його скасування

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Частинами 1 та 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частин 1-3 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами 8-10 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Приведені вище норми Земельного кодексу України визначають, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Також, не може бути затверджений проект землеустрою, який не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 06.03.2019 року по справі № 1640/2594/18.

Стосовно способу захисту порушеного права позивача апеляційний адміністративний суд зазначає, що зобов`язання Буринської міської ради Сумської області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, у даному випадку, відповідає принципам адміністративного судочинства.

Колегія суддів відмічає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Жодних обґрунтувань про те, що поданий позивачем на затвердження проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів оскаржуване рішення від 11.04.2024 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не містить.

Визначені законодавством умови для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження поданого позивачем проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність настали.

Отже, лише одним правомірним та законно обґрунтованим варіантом поведінки відповідача є прийняття рішення про затвердження поданого позивачем проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно планування продажу права оренди земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241, колегія суддів зазначає наступне.

Так, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою слугувало те, що зазначена позивачем земельна ділянка планується для включення у перелік земельних ділянок для подальшого продажу права оренди, наведене, на думку відповідача, свідчить про наявність підстави для відмови, у затвердженні проекту землеустрою.

Досліджуючи зміст оскарженого пункту рішення, суд встановив, що в ньому відсутні посилання на підстави, передбачені статтею 118 ЗК України.

Зазначену відповідачем підставу відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою колегія суддв вважає безпідставною.

Відповідно до частини 5 статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності, або права на них, виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися в користування до завершення торгів.

Зміст приписів статті 136 ЗК України свідчить про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, це є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Аналогічний висновок щодо застосування положень ЗК України до спірних відносин викладений у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №823/1120/16.

У постанові від 24.09.2020 у справі №805/3195/17-а Верховним Судом викладено висновок щодо застосування норм права про те, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів, тому вирішальним фактором є включення земельних ділянок до переліку земель, які виставлені на земельні торги.

Як встановив суд першої інстанції, відповідач не надав доказів на підтвердження того, що обрана позивачем для відведення земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які підлягають продажу на земельних торгах у формі аукціону, що в силу приписів частини 5 статті 136 ЗК України є підставою для відмови у надання дозволу на розробку проекту землеустрою до завершення торгів. Натомість у спірному рішенні вказано лише про планування включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок для подальшого продажу права оренди, шляхом формування земельної ділянки та включення до переліку земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстава, якою керувався відповідач, приймаючи оскаржене рішення, не може вважатися законною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою. Отже, у спірному рішенні відповідач не навів жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України. У зв`язку з цим рішення Буринської міської ради Сумської області від 11.04.2024 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241 для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, слід визнати протиправними та скасувати.

Щодо посилань апелянта на підпункт 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, яким зазначено, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року.

Таким чином, станом на сьогодні в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року №389-VIII.

Законом України від 24 березня 2022 року №2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на введення в Україні воєнного стану, є безпідставними, оскільки дана обставина не була підставою для прийняття рішення Буринської міської ради Сумської області від 11.04.2024 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :06:002:0241 для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що доводи, викладені у оскаржуваному рішенні відповідача є безпідставними та необґрунтованими, отже оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумський окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року по справі № 480/5660/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Буринської міської ради Сумської області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 по справі № 480/5660/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді О.А. Спаскін В.А. Калиновський