Справа № 160/5914/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5914/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року в адміністративній справі №160/5914/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.12.2023 року №62861-50545/X-01/8-0400/23;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) призначити з 16.11.2023 року та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від середньомісячного (чинного) заробітку годувальника та згідно з довідками Київської міської прокуратури від 15.11.2023 року №21/166 та Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.11.2023 року №21-9вих-23.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.12.2023 року №62861-50545/X-01/8-0400/23;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) призначити з 16.11.2023 року та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від середньомісячного (чинного) заробітку годувальника та згідно з довідками Київської міської прокуратури від 15.11.2023 року №21/166 та Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.11.2023 року №21-9вих-23.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні, та отримує пенсію у розмірі 50% по втраті годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 , обчислену відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 02.12.2022 року. Померлий чоловік позивача працював в органах прокуратури з 03.07.1971 року. ОСОБА_2 обіймав посаду прокурора Жовтоводської прокуратури по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості по 14.10.1993 року. Померлий чоловік позивача, з 03.07.1971 по день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 працював в органах прокуратури, має стаж роботи в органах прокуратури більше 20 років і відповідно, на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув право на пенсію працівника прокуратури у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року. 16.11.2023 року позивач звернулась з заявою до Головного управління ПФУ України у Дніпропетровській області про здійснення мені перерахунку пенсії по втраті годувальника, застосувавши норми Закону України «Про прокуратуру» та призначити їй пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та перерахувати раніше призначену пенсію з часу призначення. Також до заяви було додано довідки Київської міської прокуратури та Дніпропетровської обласної прокуратури, якими підтверджено наявність трудового стажу у померлого чоловіка та розмір його заробітної плати для обчислення пенсії. Однак, листом Головного управління ПФУ України у Дніпропетровській області від 13.12.2023 року №62861-50545/Х-01/8-0400/23 позивачу повідомлено, що її заява розглянута як звернення і з 02.12.2022 року її уже переведено на пенсію по втраті годувальника - померлого чоловіка, яка обчислена відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і її розмір становить 3000,00 грн. При цьому, норми Закону України «Про прокуратуру» не застосовано і не переведено позивача на пенсію по втраті годувальника відповідно до даного Закону. Відповідач зазначає про відсутність підстав щодо призначення з 16.11.2023 року та виплати позивачу пенсії, у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від середньомісячного (чинного) заробітку годувальника.

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні, та отримує пенсію у розмірі 50% по втраті годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 , обчислену відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.12.2022 року.

Померлий чоловік позивача ОСОБА_2 працював в органах прокуратури з 03.07.1971 року.

Так, 03.07.1971 року ОСОБА_2 був призначений на посаду старшого слідчого в/ч НОМЕР_2 , відповідно до наказу Генерального Прокурора СССР №121-со від 03.07.1971 року.

12.10.1976 року призначено юриста І класу ОСОБА_2 на посаду заступника прокурора в/ч НОМЕР_2 , звільнивши його від посади старшого слідчого цієї ж прокуратури, згідно із наказом заступника Генерального прокурора СССР №236-со від 12.10.1976 року.

В подальшому, 27.03.1980 року призначено радника юстиції ОСОБА_2 прокурором військової частини НОМЕР_2 строком на 5 років, відповідно до наказу Генерального прокурора СССР №48-во від 27.03.1980 року.

14.06.1984 року призначено старшого радника юстиції ОСОБА_2 прокурором військової частини НОМЕР_3 строком на 5 років, звільнивши від посади прокурора в/ч НОМЕР_2 , відповідно до наказу Генерального Прокурора СССР №220-ву від 14.06.1984 року.

31.12.1991 року наказом Генерального прокурора України №20-18 включено з 1 січня 1992 року до складу органів прокуратури України прокуратури військових частин, в тому числі і військову частину № НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) і визначено надалі іменувати, як Жовтоводська прокуратура по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості.

Відповідно до листа Київської міської прокуратури №07-806ВИХ-23 від 22.11.2022 року в особовій справі ОСОБА_2 , наказ про його призначення на посаду прокурора Жовтоводська прокуратура по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості відсутній, однак, міститься наказ в.о. Генерального прокурора України №498к від 06.10.1993 року про звільнення ОСОБА_2 із посади прокурора цієї прокуратури.

Крім того, згідно листа прокурора Дніпропетровської області №6-864 від 10.09.1993 року, наказом Генерального прокурора України №119ш від 28.07.1993 року Жовтоводська прокуратура по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості ліквідовується з 30.09.1993 і її функції передаються Дніпропетровській прокуратурі по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості. В зв`язку з цим, просить звільнити Жовтоводського прокурора по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості старшого радника юстиції ОСОБА_2 від займаної посади. ОСОБА_2 буде призначений на посаду старшого помічника Дніпропетровського прокурора по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості.

Отже, ОСОБА_2 обіймав посаду прокурора Жовтоводської прокуратури по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості по 14.10.1993 року.

В подальшому, з 15.10.1993 року Жовтоводського прокурора по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості старшого радника юстиції ОСОБА_2 звільнено від займаної посади і призначено на посаду старшого помічника Дніпропетровського прокурора по нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості, відповідно до наказу прокурора Дніпропетровської області №694 від 14.10.1993 року.

29.12.1994 року ОСОБА_2 призначено по переведенню на посаду в.о. старшого помічника Київського міжобласного спецпрокурора, звільнивши його від обов`язків старшого помічника Дніпропетровського спецпрокурора, згідно із наказом Київського міжобласного прокурора №137к від 29.12.1994 року.

31.01.1995 року ОСОБА_2 призначено по переведенню на посаду старшого помічника Дніпропетровського спецпрокурора, звільнивши його від обов`язків старшого помічника Київського міжобласного спецпрокурора, згідно із наказом Київського міжобласного прокурора №21 к від 31.01.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

01.06.19996 року наказом Київського міжобласного прокурора №172а старшого помічника Дніпропетровського спецпрокурора ОСОБА_2 з штатних списків Київської міжобласної спецпрокуратури виключено.

Обставини роботи чоловіка позивача ОСОБА_2 у органах прокуратури підтверджуються довідкою Київської міської прокуратури №07-189ВИХ-23 від 16.11.2023 року.

Отже, померлий чоловік позивача ОСОБА_2 , з 03.07.1971 по день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 працював в органах прокуратури, має стаж роботи в органах прокуратури більше 20 років і відповідно, на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув право на пенсію працівника прокуратури у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року.

Як зазначила позивач, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції на час виникнення правовідносин) працівники прокуратури, яким присвоєно класні чини, із стажем роботи в органах прокуратури 20 років і більше мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Однак, при призначені позивачу, ОСОБА_1 , пенсії по втраті годувальника органами ПФУ не застосовано Закон України «Про прокуратуру» і призначено пенсію у мінімальному розмірі.

У зв`язку з вказаним, 16.11.2023 року позивач звернулась з заявою до Головного управління ПФУ України у Дніпропетровській області про здійснення мені перерахунку пенсії по втраті годувальника, застосувавши норми Закону України «Про прокуратуру» та призначити їй пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та перерахувати раніше призначену пенсію з часу призначення. Також до заяви було додано довідки Київської міської прокуратури та Дніпропетровської обласної прокуратури, якими підтверджено наявність трудового стажу у ОСОБА_2 та розмір його заробітної плати для обчислення пенсії.

Листом Головного управління ПФУ України у Дніпропетровській області від 13.12.2023 року №62861-50545/Х-01/8-0400/23 позивачу повідомлено, що її заява розглянута як звернення і з 02.12.2022року її уже переведено на пенсію по втраті годувальника - померлого чоловіка ОСОБА_2 , яка обчислена відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і її розмір становить 3000,00 грн. При цьому, норми Закону України «Про прокуратуру» не застосовано і не переведено позивача на пенсію по втраті годувальника відповідно до даного Закону.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 і на момент його смерті позивач перебувала на його повному утриманні.

За життя померлий чоловік позивача ОСОБА_2 з 03.07.1971 по день своєї смерті працював в органах прокуратури, має стаж роботи в органах прокуратури більше 20 років і відповідно, на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув право на пенсію працівника прокуратури у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як це визначено його преамбулою.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України та складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також: інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне, пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п. 1.8).

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п. 1.9).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 Порядку №22-1).

Так, позивачем додано усі необхідні довідки якими підтверджено наявність трудового стажу у ОСОБА_2 (померлого чоловіка) та розмір його заробітної плати для обчислення пенсії.

У заяві зазначено про перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Однак, відповідач не вказав, яких саме документів позивачем не надано та не розглянув заяву про перерахунок пенсії по суті, а лише зазначив, що позивач вже отримує пенсію по втраті годувальник і її розмір становить 3000,00 грн.

Відтак, дії відповідача про розгляд заяви від 16.11.2023 року про перерахунок пенсії, в порядку Закону України «Про звернення громадян» та не вирішення її по суті, є неправомірними.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №748/696/17.

Згідно з преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Розділ V Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ст. ст. 36-39) присвячений пенсії у зв`язку з втратою годувальника в солідарній системі. Так, як установлено абз. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягай пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 1 8 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо- кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; чоловік (дружина), а в разі їх відсутності один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно з абз. 1 ч, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими,, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно ж до абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції на час виникнення правовідносин) працівники прокуратури, яким присвоєно класні чини, із стажем роботи в органах прокуратури 20 років і більше мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років.

Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ (далі Закон №1697-VІІ) є спеціальним та визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Цей Закон визначає лише умови пенсійного забезпечення прокурорів, в тому числі і право на пенсію у разі втрати годувальника та не регулює порядок призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, а також інші умови пенсійного забезпечення.

Частиною 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї. 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За наведених обставин, позивач має право на перехід, за своїм бажанням і в порядку, що визначений законом на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника, як дружина померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, для якої його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування.

Разом з цим, 13.12.2019 року Другим Сенатом Конституційного Суду України прийнято Рішення №7-р(ІІ)/2019 (далі Рішення №7-р) у справі за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697 (далі Закон №1697), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У Рішенні №7-р Конституційний Суд України визначив порядок виконання цього Рішення до врегулювання Верховною Радою України вказаного питання на законодавчому рівні, вказавши, що частина двадцята статті 86 Закону №1697 не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, натомість застосуванню підлягає частина двадцята статті 86 Закону №1697 в первинній редакції.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697 зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів держаного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Установлено такий порядок виконання цього рішення: ч. 20 ст. 86 Закону №1697 не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення; ч. 20 ст. 86 закону №1697 підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа №674/840/17 адміністративне провадження №К/9901/42929/18) зазначив, що «для осіб, яким уже призначена пенсія, та потім набули право на інший вид пенсії, Законом №1058-ІV передбачена можливість подання заяви про переведення на інший її вид відмінний від пенсії призначений вперше.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону,

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.5 постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1) заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Абзацом 5 пункту 1.7 Порядку №22-1 днем переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з пунктом 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Отже, позивач має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та подала відповідну заяву, а відтак відповідачем неправомірно не проведено перерахунок пенсії, у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №660/756/17, від 5 вересня 2018 року у справі №178/528/17(2-а/178/11/17), від 10 жовтня 2018 року у справі №127/12898/17 та від 27 листопада 2018 року у справі №725/1621/16-а.

Враховуючи наведене, відповідачу необхідно здійснити перерахунок пенсії позивача, у відповідності до норм Закону України «Про прокуратуру» з дати подання заяви, тобто з 16.11.2023 року.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року в адміністративній справі №160/5914/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року в адміністративній справі №160/5914/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко