Справа № 380/18912/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18912/24 пров. № А/857/3473/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Волчанського А.І.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року щодо забезпечення позову (головуючий суддя: Москаль Р.М., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

встановив:

ОСОБА_1 , 16.12.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 328 о/с від 17.06.2024 «Про особовий склад» про переміщення відповідно до підпункту 3 пункту 2 частини 1 та частини 8 статті 65 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0118650) на посаду інспектора роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області з 17.06.2024, встановивши оклад у розмірі 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 відсотків;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

ОСОБА_1 також звернувся до суду першої інстанції із заявою від 16.12.2024 про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву покликається на те, що 16.12.2024 о 10 год 12 хв заявнику стало відомо від начальника організаційного відділення батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 про те, що його включено в список проекту наказу на службове відрядження з 17.12.2024 до особливого розпорядження за підписом начальника ГУНП у Львівській області, що відряджається в зону проведення бойових дій з метою проведення контр-диверсійних заходів (спеціальних (бойових) завдань). Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, в тому числі видавати наказ про відрядження позивача в зону проведення бойових дій, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення його порушених прав та інтересів, а також поновлення на посаді у разі задоволення позову. Просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ГУНП у Львівській області вчиняти будь-які дії, в тому числі заборони видачі будь-яких наказів, щодо відрядження ОСОБА_1 у зону проведення бойових дій, до набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 16.12.2024 про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Національної поліції у Львівській області до набрання рішенням суду у цій справі законної сили вчиняти будь-які дії, в тому числі шляхом заборони видачі будь-яких наказів щодо відрядження ОСОБА_1 в зону проведення бойових дій.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така постановлена з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованою, а тому просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в заяві.

Відповідач, 18.03.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу відхилити.

Позивач у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача Лиса Н.В. просила апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи, які заявник просить застосувати з метою забезпечення його позову, не є предметом оскарження в адміністративній справі та безпосередньо не випливають з оскарженого рішення. Більше того, невжиття заходів забезпечення позову не призводить до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин:

очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень під час виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 28 січня 2021 у справі № ЗД/460/11/20.

Аналізуючи наведені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ч. 3 ст. 151 КАС України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову, які не допускаються застосовувати.

Зокрема, п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом розгляду у цій справі є:

- оскарження наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 328 о/с від 17.06.2024 року «Про особовий склад» про переміщення відповідно до підпункту 3 пункту 2 частини 1 та частини 8 статті 65 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0118650) на посаду інспектора роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області з 17.06.2024 року, встановивши оклад у розмірі 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 відсотків;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Натомість, позивач у заяві про забезпечення позову просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ГУНП у Львівській області вчиняти будь-які дії, в тому числі заборони видачі будь-яких наказів, щодо відрядження ОСОБА_1 в зону проведення бойових дій, до набрання рішенням суду законної сили.

Отже, проаналізувавши позовні вимоги ОСОБА_1 та вимоги, які ставить позивач у заяві про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заходи, які заявник просить застосувати з метою забезпечення його позову (заборона відповідачу вчиняти будь-які дії, в тому числі заборони видачі будь-яких наказів, щодо відрядження в зону проведення бойових дій, до набрання рішенням суду законної сили), не є предметом оскарження в цій адміністративній справі, оскільки предметом спору є законність/протиправність наказу ГУ НП у Львівській області № 328 о/с від 17.06.2024 про переміщення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, а не питання відрядження ОСОБА_1 в зону проведення бойових дій.

Враховуючи вищенаведене, в силу вимог імперативної норми, зокрема п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України, якою передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні правові підстави для забезпечення позову шляхом заборони ГУНП у Львівській області вчиняти будь-які дії, в тому числі заборони видачі будь-яких наказів, щодо відрядження ОСОБА_1 у зону проведення бойових дій, до набрання рішенням суду законної сили.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що в заяві та в апеляційній скарзі не наведено доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову можуть істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав позивача у випадку не забезпечення позову.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в суді апеляційної інстанції розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року щодо забезпечення позову у справі № 380/18912/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 10.04.25