Справа № 608/56/25
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 608/56/25 пров. № А/857/6915/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року у справі №608/56/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

суддя в першій інстанції Коломієць Н. З.,

дата ухвалення рішення 27 січня 2025 року,

місце ухвалення рішення м. Чортків,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача- Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3747868 від 28 грудня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3747868 від 28 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 гривень за ч.1 ст.121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що 28 грудня 2024 року інспектором Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Ромашенко Т.В. винесено постанову серії ЕНА №3747868 за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн на позивача, який у м. Чортків, по вул. Володимира Великого керував транспортним засобом «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому в темну пору доби не працювали задні габаритні ліхтарі. Вказує, що позивач визнає вчинення адміністративного правопорушення, однак покликається на неправильну кваліфікацію вчиненого правопорушення. Апелянт звертає увагу на те, що ч.2 ст.122 КУпАП внормовано питання користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, натомість позивачем було здійснено керування автомобілем, а не початок чи зміну напрямку руху та жодного переобладнання зовнішніх освітлювальних приладів автомобіля позивача не прослідковується, а тому цілком законним є притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Зазначає, що порушення ПДР України зафіксовано на відеозаписах, долучених до матеріалів справи. Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова прийнята правомірно та підстави для її скасування відсутні. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача Дядик Я. Б. у судовому засіданні в режимі відеоконференції не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у апеляційній скарзі зазначає про розгляд справи без участі представника, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності скаржника за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3747868 від 28 грудня 2024 року ОСОБА_1 28 грудня 2024 року о 18:32:48 в м. Чорткові по вул. Князя Володимира Великого керував транспортним засобом автомобілем марки «RENAULT TRAFIC», д. н. з. НОМЕР_2 в темну пору доби, в якого не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.31.6 б ПДР, за що на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.

Судом було оглянуто відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції та згідно з даним відеозаписом суд вбачає факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за ч.1 ст.121 КУпАП водія притягують до відповідальності за виявленні несправності автомобіля, при наявності яких заборонено експлуатацію транспортного засобу, при цьому, зовнішні світлові прилади транспортного засобу позивача, зокрема, задні габаритні ліхтарі були справні, однак ОСОБА_1 їх не увімкнув, що свідчить про те, що правова кваліфікація адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП не відповідає обставинам справи, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.3 а), б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно- технічної документації.

За змістом п.31.6 б) ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ст.251 КУпАП України передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 28 грудня 2024 року о 18 год. 32 хв. у м. Чорткові по вул. Князя Володимира Великого керував транспортним засобом марки «RENAULT TRAFIC», д.н.з. НОМЕР_2 в темну пору доби, в якого не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.31.6 б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Крім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегією суддів досліджено відеозаписи з автомобільного відеореєстратора та камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R та міститься у матеріалах справи (а.с.10-11), яким стверджується факт керування позивачем транспортним засобом марки «RENAULT TRAFIC», д.н.з. НОМЕР_2 в темну пору доби, в якого не працювали задні габаритні ліхтарі та вказані обставини не заперечуються позивачем.

Крім того, про фіксацію вчиненого правопорушення зазначено у п.7 оскаржуваної постанові, а саме: зазначено, що до постанови додається відео з нагрудної камери поліцейського 856956 (а.с.4).

При цьому, як стверджує позивач, з доводами якого погодився суд першої інстанції, правова кваліфікація адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП не відповідає обставинам справи, оскільки зовнішні світлові прилади транспортного засобу позивача були справі.

Колегія суддів, здійснюючи аналіз ч.1 ст.121 КУпАП та ч.2 ст.122 КУпАП, вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, зі змісту наведеної вище норми статті вбачається, що нею унормовано питання користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Натомість ч.1 ст.121 КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту порушення, передбаченого п.31.6 б) ПДР України вбачається, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів, і п.31 ПДР України знаходиться у розділі «Технічний стан транспортних засобів і їх обладнання».

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював рух транспортним засобом марки «RENAULT TRAFIC», д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Володимира Великого у м. Чортків у темну пору доби, в якого не працювали задні габаритні ліхтарі, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом з відео реєстратора поліцейського.

Крім того, факт технічно несправного транспортного засобу щодо задніх габаритних ліхтарів та увімкнення фар ближнього світла у час керування транспортним засобом досліджувався відповідачем при складанні постанови за кваліфікацією за ч.1 ст.121 КУпАП, і такий підтверджено відеозаписом долученим до матеріалів справи.

Доказів на спростування факту технічної несправності задніх габаритних ліхтарів матеріали справи не містять.

Таким чином, наведені вище обставини дають колегії суддів підстави стверджувати, що відсутність підсвітки задніх габаритних ліхтарів під час руху транспортного засобу марки «RENAULT TRAFIC», д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Володимира Великого у м. Чортків у темну пору доби є технічною несправністю автомобіля позивача, а тому притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП відповідає нормам чинного законодавства.

Колегія суддів не може залишити поза увагою долучені до матеріалів справи відеодокази позивача про справність задніх габаритних ліхтарів транспортного засобу марки «RENAULT TRAFIC», д.н.з. НОМЕР_2 , однак такі до уваги не приймає, як неналежні докази, а тому такі не спростовують факту, поставленого у вину позивачу адміністративного правопорушення 28 грудня 2024 року, зазначеного у оскаржувані постанові.

Колегія суддів зауважує, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо - транспортних пригод та їх наслідків.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки долученими до матеріалів справи доказами стверджується, що позивач керував транспортним засобом в темну пору доби без включених задніх габаритних ліхтарів, а тому підстави для скасування постанови серії ЕНА №3747868 від 28 грудня 2024 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн відсутні.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.195, 242, 243, 246, 250, 268, 272, 286, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року у справі №608/56/25 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 09 квітня 2025 року.