Справа № 500/881/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/881/25

10 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Парійчук Юлію Дмитрівну звернувся до суду з позовом до Тернопільської обласної прокуратури, у якому просить:

визнати неправомірними дії Тернопільської обласної прокуратури щодо призначення виконувачем обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури О.Божко наказом №3 від 14.01.2025 службового розслідування з приводу можливого вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Тернопільської обласної прокуратури Царем Русланом Володимировичем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

зобов`язати Тернопільську обласну прокуратуру скасувати наказ №3 від 14.01.2025 про призначення службового розслідування з приводу можливого вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Тернопільської обласної прокуратури Царем Русланом Володимировичем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

Ухвалою суду від 26.02.2025 відмовлено у забезпеченні позову.

Ухвалою суду від 26.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом №3 від 14.01.2025 призначено службове розслідування з приводу можливого вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Тернопільської обласної прокуратури Царем Русланом Володимировичем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Позивач вважає, що цей наказ не відповідає вимогам закону, бо не містить обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 5, 10 розділу Ш Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорів, затвердженої наказом Генерального прокурора від 16.06.2021 № 202 (далі Інструкція), а саме: не розкрито зміст підстави для проведення службової перевірки; не зазначено факт, за яким воно проводиться, мету службового розслідування; наказ містить констатацію факту порушення позивачем вимог, заборон та обмежень, встановлених Законом України «Про прокуратуру» при здійсненні наглядових повноважень, що порушує принцип презумпції невинуватості.

Оскаржуваний наказ не місить підстав для проведення службового розслідування, визначених розділом ІІ Інструкції. Позивачу було надано лише окрему думку начальника відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Тернопільської обласної прокуратури Ю.Гулкевича щодо доцільності ініціювання проведення службового розслідування стосовно прокурора. Водночас у даному документі не має жодної згадки конкретно про позивача, тому причинний зв`язок між даною окремою думкою та ініціюванням проведення службового розслідування також не можливо встановити.

Позивачу відмовляли у наданні матеріалів службового розслідування для ознайомлення. Після розпочатого розслідування щодо позивача було змінено склад комісії та голову комісії, однак його про це не повідомлено. Ще позивач вказує, що станом на момент прийняття оскаржуваного наказу між позивачем та виконувачем обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури О.Божко існував конфлікт інтересів.

З огляду на такі обставини позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо прийняття наказу про призначення службового розслідування стосовно нього.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити. Зазначає, що у розпорядчій частині наказу виконувача обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури № 3 від 14.01.2025 чітко зазначено підставу для призначення службового розслідування - «можливе вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури».

Інформація, яка свідчить про наявність підстави для призначення службового розслідування, отримана з висновку від 07.01.2025 про стан виконання процесуальних обов`язків прокурорами у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України (далі КК України), та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 212, частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 КК України, та законності прийнятого рішення з додатком, матеріалів наглядового провадження у кримінальному провадженні № 0000016 від 03.03.2016 Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР). При затвердженні цього висновку встановлено, що ОСОБА_1 як прокурором у кримінальному провадженні № 0000016 від 03.03.2016 за результатами досудового розслідування 05.10.2023 затверджено обвинувальний акт, який ним скеровано до Тернопільського міськрайонного суду. Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження 11.12.2024 прокурор Бенев`ят С.В. виніс постанову про відмову від обвинувачення, яку 11.12.2024 затвердив заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури Омельченко О.М., а ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 12.12.2024 закрито кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 284 КПК України.

Додатком до висновку є окрема думка начальника відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді обласної прокуратури, згідно з якою досліджені під час судового розгляду докази не були встановлені виключно під час судового розгляду, а здобуті на стадії досудового розслідування, що може свідчити про неналежне здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні прокурором, яким не надано належної оцінки зібраним доказам.

З постанови про відмову від підтримання публічного (державного) обвинувачення від 11.12.2024 вбачається, що за змістом статті 212 КК України відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять у систему оподаткування, введені в установленому законом порядку і зараховуються до бюджетів чи державних цільових фондів настає лише у разі, коли це діяння вчинено умисно, однак під час судового розгляду не доведено, що директор ТОВ «АТ 2015» ОСОБА_3 умисно, завідомо знаючи про зміни в податковому законодавстві ухилився від сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) в особливо великих розмірах.

Згідно з даними ЄРДР вказане кримінальне провадження 28.12.2016 було закрите, відновлено розслідування лише через 5 років 18.10.2021. За результатами опрацювання Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні суд неодноразово відмовляв у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно у зв`язку з недоведеністю необхідності такого арешту або їх безпідставністю.

Відповідач вказує, що інформація про можливе вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, яка є підставою для призначення службового розслідування, міститься в документах, що в сукупності може свідчити про вчинення ним таких дій та не зводиться до якогось конкретного документа.

Приводом для призначення службового розслідування стало доручення посадової особи, уповноваженої на призначення службових розслідувань, а саме виконувача обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури у вигляді резолюції на висновку про організацію підготовки наказу про призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 .

Щодо мотивів позову про не зазначення в оскаржуваному наказі факту, за яким проводиться службове розслідування, то відповідач зауважив, що у спірному випадку не йде мова про факт, оскільки відсутня будь-яка попередня констатація неправомірності дій позивача, йдеться лише про «можливе вчинення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності». Вважає неправильним твердження позивача, що наказ про призначення службового розслідування містить констатацію факту порушення ним вимог, заборон та обмежень, встановлених Законом України «Про прокуратуру», чим порушено принцип презумпції невинуватості.

Метою службового розслідування є з`ясування обставин, що стали підставами для призначення службового розслідування, для їх спростування чи підтвердження, про що зазначається в оскаржуваному наказі.

Ще відповідач вказує про відсутність конкретних даних, які б свідчили про наявність конфлікту інтересів, про який вказує позивач у позові між ним та виконувачем обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури О.Божко, а Закон України «Про запобігання корупції» визначає чіткий механізм дій працівника для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Жодного повідомлення від ОСОБА_1 у порядку статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» до обласної прокуратури, виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури чи у інший спосіб не надходило, а тому конфлікт інтересів не врегульовувався.

ОСОБА_1 ознайомлено з наказом про призначення службового розслідування, проте Інструкцією не передбачено надавати для ознайомлення матеріали службового розслідування під час його проведення.

Також відповідач зауважив, що Інструкцією не передбачено можливості оскарження наказу про призначення службового розслідування, відповідно до пункту 6 розділу VI Інструкції оскарженню підлягає лише рішення, прийняте за результатами службового розслідування.

Тернопільська обласна прокуратура звертає увагу на те, що наказ про призначення службового розслідування № 3 від 14.01.2025 не створює жодних правових наслідків для позивача та не порушує його прав, свобод чи інтересів, таке проводиться лише для з`ясування обставин можливого вчинення ним дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури. ОСОБА_1 не вказано, які права, свободи або законні інтереси порушено призначенням службового розслідування.

У відповіді на відзив представник позивача зауважує, що наказ про проведення службового розслідування прийнятий відповідачем не маючи очевидних, чітких дій, які б могли вчинятися прокурором, а лише зазначено про якесь, можливе вчинення дій, підставою оскаржуваного наказу слугує лише припущення.

Відповідач ототожнює «вчинення прокурором інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури», передбаченого Інструкцією як підстава для призначення службового розслідування зі своїм варіантом викладеного «можливе вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури». Під «іншими» підставами мається на увазі їх конкретизація для правомірного застосування до особи, тобто це в будь-якому випадку конкретні, здійснені вчинки.

Відзив містить опис кримінального провадження, проте не вказує взаємозв`язок даного провадження, зокрема, його закриття на підставі відмови сторони обвинувачення, із оскаржуваним наказом.

Відповідач стверджує, що приводом для призначення службового розслідування стало доручення посадової особи, однак, таке відсутнє в матеріалах службового розслідування. Під «дорученням» законодавець має на увазі конкретний розпорядчий документ, а не резолюцію «від руки», написану на будь-якому документі прокуратури, в даному випадку - на висновку про стан виконання процесуальних обов`язків прокурорами.

Вважає, що наказ як розпорядчий документ, який видається керівником установи (структурного підрозділу) на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, обов`язковий для виконання підлеглими є рішенням у розумінні КАС України, що може бути оскаржений до суду.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач зауважив, що при виданні наказу про призначення службового розслідування Інструкція не передбачає винятків у формулюванні підстав окрім тих, які у ній визначені. В оскаржуваному наказі про призначення службового розслідування зазначено про «можливе» вчинення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000016 від 03.03.2016.

Службове розслідування спрямоване на встановлення обставин, що стали підставами для його призначення, для спростування чи підтвердження факту вчинення прокурором дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури шляхом отримання відповідних доказів.

Законодавчо не закріплено форми доручення посадової особи на призначення службового розслідування, як і не передбачено форми жодним організаційно-розпорядчим документом органів прокуратури.

Додатково відповідач надав до суду висновок, прийнятий за результатами службового розслідування, затверджений виконувачем обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури О.Божко 28.03.2025.

Ухвалою суду від 09.04.2025 повернуто позивачу заяву про зміну предмета позову (фактично доповнення/збільшення позовних вимог), повернуто без розгляду заяву про залучення співпозивача.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з липня 2004 року, наказом керівника Тернопільської обласної прокуратури від 05.11.2020 №896к призначений начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Тернопільської обласної прокуратури (а.с.203).

Наказом виконувача обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури О.Божко №3 від 14.01.2025 призначено службове розслідування з приводу можливого вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Тернопільської обласної прокуратури Царем Русланом Володимировичем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000016 від 03.03.2016. З цією метою створено комісію, визначено її склад, якій встановлено місячний строк для проведення службового розслідування (а.с.9).

За змістом цього наказу його прийнято враховуючи інформацію про можливе вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та керуючись пунктами 1, 5 розділу ІІІ, ІV Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорів, затвердженої наказом Генерального прокурора від 16.06.2021 № 202, частиною другою статті 11 Закону України «Про прокуратуру».

Позивач вважає дії Тернопільської обласної прокуратури щодо призначення стосовно нього наказом №3 від 14.01.2025 службового розслідування протиправними, просить зобов`язати Тернопільську обласну прокуратури скасувати наказ №3 від 14.01.2025 про призначення службового розслідування, через що звернувся до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Підстави та порядок проведення службового розслідування стосовно прокурорів Офісу Генерального прокурора, у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а також прокурорів обласних, окружних, спеціалізованих на правах обласних, окружних прокуратур (далі - прокурори), оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, службових та посадових осіб органів прокуратури при його проведенні визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорів, яка затверджена наказом Генерального прокурора від 16.06.2021 № 202.

За приписами пункту 3 розділу I Інструкції № 202 службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цієї Інструкції з метою з`ясування обставин, що стали підставами для його призначення.

Відповідно до пункту 1 розділу II Інструкції № 202 приводами для призначення службового розслідування є:

звернення (скарги, заяви) і повідомлення громадян, народних депутатів України, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян та засобів масової інформації, які містять фактичні дані, що можуть бути перевірені;

доручення посадових осіб, уповноважених на призначення службових розслідувань;

подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припис Національного агентства з питань запобігання корупції;

письмовий запит члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, яким у ході дисциплінарного провадження здійснюється перевірка за дисциплінарною скаргою (заявою);

рапорт прокурора, в тому числі щодо ініціювання проведення службового розслідування для спростування безпідставних звинувачень або підозр стосовно нього;

повідомлення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора.

Згідно з пунктом 3 розділу II Інструкції № 202 підставами для призначення службового розслідування є наявність даних про:

втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів;

допущення витоку мовної та видової інформації на об`єктах інформаційної діяльності органів прокуратури, розголошення конфіденційної, службової інформації або інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом (крім державної таємниці), втрату, пошкодження службових документів і матеріалів, печаток, штампів, іншого майна прокуратури, порушення пропускного режиму до службових приміщень прокуратури;

втрату або викрадення службового посвідчення прокурора, електронного ключа доступу до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

порушення, допущене посадовими особами органів прокуратури, що призвело чи могло призвести до нецільового використання бюджетних коштів та втрат;

загибель чи травмування прокурора під час виконання службових обов`язків, посягання на життя, здоров`я, житло та майно прокурора чи його близьких родичів, пов`язані зі службовою діяльністю прокурора;

неправомірне втручання в діяльність прокурора;

подію, яка сталася за участі прокурора та викликала негативний суспільний резонанс;

використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб;

вчинення прокурором дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, у тому числі корупційних, або правопорушень, пов`язаних з корупцією;

керування прокурором транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння;

подання в Декларації доброчесності прокурора недостовірних (у тому числі неповних) тверджень;

порушення прокурором вимог, заборон або обмежень, встановлених Законами України «Про запобігання корупції», «;Про прокуратуру»;

вчинення прокурором інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

У розділі III Інструкції № 202 унормовано питання щодо порядку призначення службового розслідування.

Пунктом 5 розділу III Інструкції № 202 передбачено, що рішення про призначення службового розслідування оформлюється наказом, яким утворюється комісія з проведення службового розслідування (далі - комісія), визначаються голова та члени комісії.

У наказі зазначаються приводи і підстави для призначення службового розслідування, мета і строки його проведення, прізвище, ім`я, по батькові, посада прокурора, стосовно якого проводиться розслідування, факт, за яким воно проводиться.

Відповідно до пункту 6 розділу VI Інструкції № 202 прокурор, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

ознайомлюватися з наказом про призначення службового розслідування;

отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування, склад відповідної комісії;

під час проведення службового розслідування заявляти обґрунтовані клопотання про відвід голови або членів комісії;

давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, у встановленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення;

висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, оскаржувати дії або бездіяльність голови чи членів комісії;

відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

порушувати питання про витребування додаткових документів, одержання додаткових пояснень осіб;

отримувати повідомлення про завершення службового розслідування;

у семиденний строк з дня одержання повідомлення про завершення службового розслідування ознайомлюватися із затвердженим висновком та матеріалами службового розслідування, у тому числі з використанням власних технічних засобів отримувати копії окремих документів.

Матеріали службового розслідування для ознайомлення та копіювання надаються прокурору, стосовно якого воно проводилося, із вжиттям заходів щодо недопущення витоку інформації з обмеженим доступом;

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законодавством.

Згідно з пунктами 1-4 розділу VII Інструкції результати службового розслідування оформлюються висновком, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку зазначаються посада, прізвище, ініціали голови та членів комісії, приводи та підстави для проведення службового розслідування посада, прізвище, ініціали прокурорів, стосовно яких проведено службове розслідування.

В описовій частині висновку викладаються фактичні обставини, встановлені за результатами проведення службового розслідування, з посиланням на матеріали, якими вони підтверджуються.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються:

дані щодо підтвердження (спростування) відомостей, які стали підставою для призначення службового розслідування;

пропозиції щодо ініціювання відкриття стосовно прокурора дисциплінарного провадження або причини неможливості його ініціювання, якщо за результатами службового розслідування встановлено ознаки дисциплінарного проступку;

пропозиції щодо направлення копії висновку та/або матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

пропозиції щодо заходів, спрямованих на усунення виявлених під час службового розслідування порушень і недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для його призначення;

дані про виявлені під час службового розслідування корупційні ризики у діяльності органів прокуратури.

Отже, наведені вимоги Інструкції чітко окреслюють підстави та приводи для призначення службового розслідування, вимоги до оформлення наказу про проведення службового розслідування з визначеним складом комісії та інші вимоги до процедури ініціювання та проведення службового розслідування.

Надаючи оцінку мотивам позову суд зазначає, що одна з них стосується відсутності підстав та приводу для призначення службового розслідування.

З таким твердженням позивача суд не погоджується, бо виходячи зі змісту наказу №3 від 14.01.2025, підставою для призначення службового розслідування була наявність інформації про можливе вчинення ОСОБА_1 як прокурором, який здійснював керівництво досудовим розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 03.03.2016, дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні.

Приводом для призначення службового розслідування було доручення виконувача обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури щодо організації підготовки наказу про призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 . Таке доручення викладене у формі резолюції на висновку від 07.01.2025 про стан виконання процесуальних обов`язків прокурорами у кримінальному провадженні № 0000016 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною З статті 212 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 212, частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 КК України та законності прийнятого рішення (а.с.70-81).

Цей висновок підписаний з окремою думкою начальника відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді обласної прокуратури Ю.Гулкевича (а.с.82-83).

З висновку вбачається, що ОСОБА_1 як прокурором у кримінальному провадженні № 0000016 від 03.03.2016 за результатами досудового розслідування 05.10.2023 затверджено обвинувальний акт, який ним скеровано до Тернопільського міськрайонного суду. Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження 11.12.2024 прокурор Бенев`ят С.В. виніс постанову про відмову від обвинувачення, яку 11.12.2024 затвердив заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури Омельченко О.М., ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 12.12.2024 закрито кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 284 КПК України.

В окремій думці прокурором Ю.Гулкевичем вказано, що досліджені під час судового розгляду докази не були встановлені виключно під час судового розгляду, а здобуті на стадії досудового розслідування, що може свідчити про неналежне здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні прокурором, яким не надано належної оцінки зібраним доказам.

Виходячи зі змісту пояснень відповідача, саме з метою з`ясування обставин по такому кримінальному провадженні № 0000016 (в межах якого після скерування обвинувального акта до суду прокурором винесена постанова про відмову від обвинувачення та, як наслідок, закриття кримінального провадження судом) й було призначене службове розслідування. Призначене воно стосовно прокурора, який склав обвинувальний акт та передав до суду, тобто щодо позивача.

За наведених обставин суд не вбачає порушень відповідача стосовно процедури призначення службового розслідування. При цьому оформлення уповноваженою особою доручення про призначення службового розслідування у формі резолюції на документі, з якого виснувано про необхідність його ініціювання, не суперечить вимогам Інструкції.

Стосовно відсутності у наказі про призначення службового розслідування «факту, за яким воно проводиться», на що звертає увагу представник позивача, то суд зауважує, що у наказі зазначаються підстави для призначення службового розслідування, які й вказують на обставини (факти), за якими воно проводиться.

Наказ про призначення службового розслідування вказує на мету службового розслідування, вона зазначена у пункті 2 наказу. Мета єдина в усіх випадках призначення службового розслідування і вказана у пункті 3 розділу І Інструкції - з метою з`ясування обставин, що стали підставами для його призначення. Саме такий вислів вжитий відповідачем у пункті 2 наказу від 14.01.2025 №3.

Також суд не погоджується з тим, що наказ №3 від 14.01.2025 містить констатацію факту порушення позивачем вимог, заборон та обмежень, встановлених Законом України «Про прокуратуру» при здійсненні наглядових повноважень, чим порушується принцип презумпції невинуватості, бо наказ містить інший зміст і вказує на «можливе вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури». Представник позивача помилково трактує такий вислів як такий, що порушує принцип презумпції невинуватості стосовно позивача.

Щодо мотивації позову про відсутність причинного зв`язку між окремою думкою до висновку від 07.01.2025 про стан виконання процесуальних обов`язків прокурорами у кримінальному провадженні № 0000016, самим висновком та позивачем, тобто чому саме стосовно позивача ініціювалося проведення службового розслідування, то, на переконання суду, таке доцільно призначалося щодо особи, яка затвердила обвинувальний акт, що скерований до суду, і здійснювала нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування. При цьому у суду відсутні підстави для перевірки дій відповідача щодо доцільності призначення такої перевірки стосовно й інших осіб, бо такі повноваження відносяться до органу, який призначає службове розслідування.

Водночас саме в ході проведення службового розслідування мають бути встановлені усі обставини, які стали підставою для призначення службового розслідування, і такі або підтверджують або спростовують відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування.

За змістом пункту 1 розділу V Інструкції під час проведення службового розслідування з`ясуванню підлягають, серед іншого: обставини (час, місце, наслідки тощо) події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування; правомірність дій (бездіяльності) прокурора, що призвели(а) до події чи безпосередньо передували(а) їй; наявність чи відсутність порушень положень законів чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів, а також встановлення осіб, які їх допустили; наявність чи відсутність у діянні прокурора ознак дій, що порочать звання прокурора, порушень Присяги прокурора і правил прокурорської етики, дисциплінарного проступку, їх мотиви.

Стосовно інших мотивів позову, то суд встановив, що зміст наказу №3 від 14.01.2025 містить інформацію про створення комісії для проведення службового розслідування у такому складі: голова - прокурор відділу кадрової роботи державної служби Тернопільської обласної прокуратури Жижура Л.О., члени комісії - начальник відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи обласної прокуратури Когут О.В, начальник відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, досудового розслідування та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України обласної прокуратури ОСОБА_4 , начальника відділу міжнародно-правового співробітництва обласної прокуратури ОСОБА_5 (а.с.9).

Також у наказі вказано строк проведення службового розслідування 1 місяць.

Наказ містить відомості та реквізити, передбачені пунктом 5 розділу ІІ Інструкції.

В процесі службового розслідування вносилися зміни до наказу №3 від 14.01.2025, про що свідчить зміст висновку, складеного за результатами службового розслідування. Так на 1-2 аркушах висновку вказано, що службове розслідування проводиться на виконання наказу виконувача обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури № 3 від 14.01.2025 (зі змінами, внесеними наказом № 11 від 20.01.2025) комісією у складі голови - начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України обласної прокуратури Зіновчука Р.В. та членів комісії - начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи обласної прокуратури ОСОБА_6 , начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, досудового розслідування та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України обласної прокуратури ОСОБА_4 , начальника відділу міжнародно-правового співробітництва обласної прокуратури ОСОБА_5 , начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству обласної прокуратури ОСОБА_7 , прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_8 , прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Бугіра Є.М., проведено службове розслідування з приводу можливого вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_1 та начальником відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, ОСОБА_9 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у їх об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000016 від 03.03.2016.

Наказом виконувача обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури від 12.02.2025 № 16 строк проведення службового розслідування продовжено до двох місяців (а.с.201-202).

У позові представник позивача зауважує, що після розпочатого розслідування щодо позивача було змінено склад комісії та голову комісії, однак його про це не повідомлено.

По перше, предметом оскарження є виключно дії Тернопільської обласної прокуратури щодо призначення виконувачем обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури О.Божко наказом №3 від 14.01.2025 службового розслідування щодо ОСОБА_1 .

По друге, якщо позивач вже вказує про зміни у складі комісії, то йому достеменно було відомо на дату подання позову (17.02.2025) про такі зміни.

Внесення змін до складу комісії не заборонено вимогами Інструкції. Особа, щодо якої воно проводиться, має право отримувати відомості про зміну складу комісії, яка проводить службове розслідування.

Відповідачем не надано суду наказ Тернопільської обласної прокуратури № 11 від 20.01.2025, яким внесено зміни до наказу виконуючого обов`язки керівника Тернопільської обласної прокуратури № 3 від 14.01.2025, і доказів надання таких відомостей про зміну складу комісії позивачу.

Проте суд ще раз зазначає, що позивач знав про зміни у складі комісії про проведення службового розслідування, бо вказав це у позовній заяві, та мав право звернутися до відповідача для отримання інформації про зміни у складі відповідної комісії. Відсутність письмових доказів про ознайомлення позивача про подальші зміни у складі комісії не є обставиною для визнання протиправними дій щодо призначення службового розслідування на підставі наказу №3 від 14.01.2025. У пункті 6 розділу VI Інструкції вказано, що прокурор, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема, ознайомлюватися з наказом про призначення службового розслідування та отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування, склад відповідної комісії. Тобто для отримання інформації про зміну складу комісії, знаючи про таку, ОСОБА_1 міг звернутися з відповідним усним чи письмовим запитом. Водночас це не звільняє відповідача від обов`язку повідомляти прокурора про зміни у складі комісії, яка проводить стосовно нього службове розслідування.

Також не є підставою для визнання протиправними дій щодо призначення службового розслідування зауваження у позовній заяві представника позивача на те, що позивачу відмовляли у наданні матеріалів службового розслідування для ознайомлення.

Виходячи з положень пункту 6 розділу VI Інструкції прокурор, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право у семиденний строк з дня одержання повідомлення про завершення службового розслідування ознайомлюватися із затвердженим висновком та матеріалами службового розслідування, у тому числі з використанням власних технічних засобів отримувати копії окремих документів. Матеріали службового розслідування для ознайомлення та копіювання надаються прокурору, стосовно якого воно проводилося, із вжиттям заходів щодо недопущення витоку інформації з обмеженим доступом.

Суд погоджується з поясненнями відповідача, що матеріали службового розслідування надаються прокурору, стосовно якого проводиться службове розслідування, лише по його закінченню, а не під час службового розслідування.

Необґрунтованими вважає суд посилання представника позивача на те, що станом на момент прийняття оскаржуваного наказу між позивачем та виконувачем обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури О. Божко існував конфлікт інтересів, бо жодних доказів наявності такого суду учасниками справи, у тому числі позивачем, не надано.

Також суд вважає слушними пояснення відповідача, що оскаржувані дії про призначення службового розслідування саме на етапі його призначення не порушують прав та інтересів позивача, протилежного ним не наведено.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах наголошував, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.

На переконання суду, саме рішення, прийняті за результатами службового розслідування, зокрема через необ`єктивність чи неповноту проведення службового розслідування, можуть порушувати права та інтереси позивача. Рішення, прийняте за результатами службового розслідування, тягне для позивача настання негативних наслідків у вигляді порушення прав, свобод та інтересів.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про відсутність підстав для визнання протиправними дій Тернопільської обласної прокуратури щодо призначення виконувачем обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури О.Божко наказом №3 від 14.01.2025 службового розслідування з приводу можливого вчинення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Тернопільської обласної прокуратури Царем Русланом Володимировичем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а так само для зобов`язання відповідача скасувати цей наказ.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність та законність оскаржуваних дій; наказ про призначення службового розслідування щодо позивача прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені наведеними законодавчими приписами.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Тернопільської обласної прокуратури (вулиця Листопадова, 4, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10 квітня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.