Справа № 554/8108/24
Суддя: Сініцин Е. М.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.03.2025Справа № 554/8108/24
Провадження № 2-а/554/135/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючий суддя: Сініцин Е.М.

за участю секретаря: Кувіти М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.07.2024 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №754 від 25.07.2024 року, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Відповідно до постанови Позивач: «порушив правила військового обліку в особливий період, не повідомивши у належний період орган ведення військового обліку про істотні зміни у облікових даних, що підлягають оперативному уточненню (зміні). А саме, несвоєчасна заміна військово-облікового документа. Своїм діянням ОСОБА_1 порушив підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, за що передбачена адміністративна відповідальність визначена ч. 3 ст. 210 КУпАП».

Вважає Постанову незаконної, винесеною з порушенням норм діючого законодавства.

Він з 17.04.2003 року перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання не змінював, жодних повісток на його адресу від Відповідача не надходило.

16.07.2024 року в додатку «Резерв+» уточнив свої особисті дані.

17.07.2024 року отримав повістку про виклик до ТЦК з метою направлення на ВЛК, 19.07.2024 року пройшов ВЛК. В цей же день, йому було видано нову повістку на 22.07.2024 року.

25.07.2024 року йому була вручена Постанова №754.

З метою уникнення негативних наслідків (арешт коштів, майна тощо), 26.07.2024 року він сплатив штраф, що підтверджується квитанцією № 0.0..

Протокол про адмінправопорушення не складався, йому не надавався, при розгляді адміністративного провадження він був позбавлений можливості надати пояснення, докази тощо. Під час явки до ТЦК Відповідач лише надав постанову, тобто поставив перед фактом, що наявна постанова.

У постанові не конкретизовано суть та дату адміністративного правопорушення, будь-яких доказів щодо несвоєчасної заміни військово-облікового документа Відповідач не надав.

Відповідач зазначив порушення ним підпункту 2 пункту 1 Правил військового призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який передбачає, що «військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ...до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки...у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки... для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду...».

Ця норма діє з 30.12.2022 року і передбачає, що військовозобов`язані повинні прибувати до ТЦК за їх викликом. Він з`явився до ТЦК за викликом в визначену відповідачем дату.

Відповідач в Постанові не зазначає дати вчинення правопорушення, оскільки на дату виповнення йому 27 років 18.07.2010 року діяли Інструкція з військового обліку військовозобов`язаних і призовників на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затверджена наказом Міністра оборони України від 27.06.95 №165 (в редакції від 22.08.2000). За п. 8 цієї Інструкції «громадяни, приписані до призовних дільниць, перебувають на військовому обліку призовників з дня їх приписки до призову на військову службу чи зарахування в запас. Граничний вік перебування на обліку призовників - до 27 років». Відповідно до п. 8 Правил військового обліку громадян України, які є Додатком № 1 до цієї Інструкції, військовозобов`язані, які мають мобілізаційні розпорядження, військовозобов`язані і призовники, які отримали персональні повістки районного (міського) військкомату, повинні суворо виконувати викладені в них вимоги. В усіх випадках виклику міськими, селищними, сільськими Радами військовозобов`язані і призовники повинні з`явитися точно у встановлений час і місце, маючи при собі військовий квиток або посвідчення про приписку до призовної дільниці і паспорт».

На момент вчинення вказаного порушення не існувало норми частини 3 статті 210 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому дії Позивача неправомірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 210 КУпАП, що суперечить ст. 8 КУпАП.

Він вказує, що на виконання ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він, застосовуючи додаток «Резерв+», уточнив свої дані 16.07.2024 року, тобто своєчасно. За результатами уточнення даних було сформовано електронний військово-обліковий документ №2. Відповідно до п. 9 Постанови КМУ № 559 від 16.05.2024 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу. Тобто, у Позивача наявний чинний військово-обліковий документ, який він отримав своєчасно.

Таким чином, Відповідачем не конкретизовано в постанові суті порушення - несвоєчасне уточнення даних чи несвоєчасна заміна військово-облікового документа, і в постанові відсутня дата вчинення правопорушення, що є порушенням ст.283 КУпАП. Відповідачем, всупереч ст. 251 КУпАП, не надано жодного доказу на підтвердження факту правопорушення, а протокол не може бути належним доказом.

Він вважає, що відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, за яке його піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, він просить суд скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №754 від 25.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідач, як юридична особа є користувачем ЕСІТС, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, відзивів, заяви та клопотання до суду не надсилав.

В ч.6 та ч.7 ст.162 КАС України закріплено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З Постанови №754 від 25.07.2024 року, винесеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку в особливий період, не повідомивши у належний термін орган ведення військового обліку про істотні зміни у облікових даних, що підлягають оперативному уточненню (зміні). А саме, несвоєчасна заміна військово-облікового документа. Своїм діянням ОСОБА_1 порушив підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, за що передбачена адміністративна відповідальність визначена ч. 3 ст. 210 КУпАП. Обставиною, що пом`якшує відповідальність гр. ОСОБА_1 є визнання вини у скоєному. Обставини, що обтяжують відповідальність відсутні. Враховуючі, що в Україні діє особливий період (воєнний стан), діяння гр. ОСОБА_1 підпадають під дію ч.3 ст. 210 КУПАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП на останнього накладено штраф у сумі 17 000,00 гривень.

Згідно вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022 закріплено, що аналіз норм КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адміністративної відповідальності, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений частиною другою статті 61 Конституції України"; „в законодавчому внормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності"; принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності „має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність".

Постановою №754 від 25.07.2024 року позивач звинувачений у несвоєчасній заміні військово-облікового документу.

Згідно з абзацом 2 ч.10. ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Крім того, відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Тобто, з огляду на зазначені норми, обов`язок особи щодо постановлення на військовий облік виникає виключно після отримання нею виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Однак, відповідачем, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, суду не доведено нез`явлення ОСОБА_1 до ТЦК за викликом для заміни (оформлення) військово-облікових документів, тому зазначене в Постанові правопорушення «несвоєчасна заміна військово-облікового документу» є безпідставним.

Доказів виклику Відповідачем Позивача з метою оформлення військово-облікових документів суду не надано, не вказано в які терміни мала відбутися заміна військово-облікових документів.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, та вказує, що саме відповідачем допущено порушення закону, з огляду на відсутність своєчасного виклику відповідача для постановки на відповідний облік.

Суд погоджується з твердженням позивача, що оскаржувана Постанова не містить зазначення дати вчинення правопорушення.

А враховуючи, що обов`язок замінити військо-обліковий документ у ОСОБА_1 виник після досягнення ним 27 років, про що вказано в Інструкції з військового обліку військовозобов`язаних і призовників на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затвердженої наказом Міністра оборони України від 27.06.95 №165 (в редакції від 22.08.2000), яка діяла на дату 18.07.2010 року, то притягнення позивача через 14 років до відповідальності є неприпустимим.

Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

У Постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а зазначено, що ненадання особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості скористатися допомогою адвоката є порушенням прав такої особи, а також порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не надано доказів розгляду адміністративного провадження з ознайомленням позивача з правами, передбаченими ст.268 КУпАП, в тому числі і можливістю скористатися правовою допомогою.

За таких обставин, суд вважає, що позивач був позбавлений права на захист, що є ще однією підставою для скасування Постанови.

Крім того, позивач надав суду військово-обліковий документ в електронній формі з QR кодом сформований 22 липня 2024 року в Резерв + а також довідку №1480 від 30.07.2003 року (замість військового квитка), відповідно, суд вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не враховано зазначених відомостей при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів позивача щодо відсутності складеного відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП України, суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Тобто, суд вважає, що доводи позивача відносно необхідності складання протоколу є безпідставними.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що доводи позивача стосовно того, що Відповідачем винесено оскаржувану постанову без врахування обставин справи, без визначення вини особи, не були об`єктивно досліджені докази, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позовні вимоги про визнання постанови №754 від 25.07.2024 року протиправною - обґрунтовані і підлягають задоволенню, а постанова скасуванню.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки Постанова №754 від 25.07.2024 року скасована, то суд закриває провадження по адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 слід стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 7, 9, 38, 247, 283, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення -задовольнити.

Постанову №754 від 25.07.2024 року винесену т.в.о. начальника об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського окружного адміністративного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: Е.М. Сініцин.