Справа № 607/19526/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/19526/24 пров. № А/857/1653/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Волчанського А.І.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року (головуючий суддя: Дзюбича В.Л., місце ухвалення м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 , 09.09.2024 звернувся до суду з позовом, в якому, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2911316 від 25.08.2024 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн та закрити провадження у справі.

Обґрунтовує позов тим, що із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною та незаконною. Зазначає, що 25.08.2024 рухався вулицею Соломії Крушельницької у м. Заліщики електроавтомобілем RENAULT ZOE BО0860ZA, і переїхавши під міст зі залізничною колією в напрямку виїзду до вулиці Степана Бандери, здійснив зупинку транспортного засобу для висадки свого неповнолітнього сина, оскільки аптека і торговий кіоск з морозивом знаходяться на центральній дорозі міста Заліщики по вул. Степана Бандери, де зупинка заборонена. Надалі вказаним автомобілем продовжив повільно рух по вул. С. Крушельницької в напрямку до вулиці Степана Бандери. Оскільки його неповнолітній син перед поїздкою відчиняв автомобіль і завантажував у нього необхідні речі, то ключ від автомобіля залишився у кишенях його одягу і він зрозумів це, коли син зник за рогом будівлі, яка стоїть на закінченні вулиці Крушельницької та початком виїзду на головну вулицю Степана Бандери, так як автомобіль почав подавати звуковий сигнал про відсутність ключа з чипом в районі досяжності і вже по суті не реагував на передачі, а тому ним було включено аварійну світлову сигналізацію і по мірі можливості продовжено повільне кочення. Враховуючи, що закінчення вулиці Крушельницької і виїзд на вулицю Степана Бандери має помітний нахил до гори, то продовжувати рух у цьому напрямку могло створити небезпеку для інших учасників дорожнього руху. У той час як поліцейські, які на своєму транспортному засобі з`їжджали з вулиці Степана Бандери на вулицю С. Крушельницької і не могли не бачити включені вогні аварійної світлової сигналізації, проте приступили одразу до складання постанови. Під час складання постанови ним витягувався мобільний телефон з багажного відсіку авто для демонстрації поліцейським документів, що посвідчують його особу, що теж підтверджує, що не встиг навіть зателефонувати синові, щоб він повернувся до авто. Під час складання постанови, поліцейські бачили як повернувся син і автомобіль зміг продовжити рух з приведенням коробки передач у робочий стан.

З підстав вищенаведених, позивач вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню оскільки така постановлена без належних доказів вини, так як не зупиняв транспортний засіб із порушенням правил дорожнього руху, а знаходження транспортного засобу на вулиці Крушельницькій у місті Заліщики зумовлено об`єктивними обставинами, яких навіть не намагався з`ясувати поліцейський, який під`їхав до транспортного засобу, на якому була увімкненою аварійна світлова сигналізація.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2911316 від 25.08.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень скасовано, а провадження у справі закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач покликається на те, що факт здійсненого позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом, який долучено до матеріалів справи.

Позивач, 01.04.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що поліцейським у підтвердження своїх доводів, не надано жодних належних доказів того, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, зокрема результат вимірювання відстані від транспортного засобу позивача до виїзду із прилеглої території, тобто суд позбавлений можливості достовірно встановити, яка саме відстань була від автомобіля позивача до виїзду із прилеглої території.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 25.08.2024 поліцейським відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Оліярник Я.Г. була винесена постанова серії ЕНА № 2911316 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 25.08.2024 о 16 год. 47 хв. в м. Заліщики, вул. Крушельницької, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 (и) ПДР України - порушення зупинок ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. п. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи додано відеозапис із нагрудної камери поліцейського (а. с. 28), які в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по цій справі.

Так, цими відеоматеріалами підтверджується факт порушення позивачем п. п. «и» п. 15.9 розділу 15 ПДР України, оскільки позивач здійснив зупинку автомобіля марки «RENAULT ZOE BО0860ZA в м. Заліщики по вул. Крушельницької безпосередньо в місці виїзду із прилеглої території. Тобто, автомобіль марки «RENAULT ZOE BО0860ZA зупинено навпроти воріт та безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території.

Щодо покликання суду першої інстанції, що поліцейським у підтвердження своїх доводів, не надано жодного належного доказу того, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, зокрема результат вимірювання відстані від транспортного засобу позивача до виїзду із прилеглої території, то суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду помилковими і безпідставними. Оскільки, здійснювати вимірювання відстані від транспортного засобу позивача до виїзду із прилеглої території у спірній ситуації не було змісту, так як відеозаписом із нагрудної камери поліцейського безумовно підтверджується, що автомобіль марки «RENAULT ZOE BО0860ZA зупинено навпроти воріт та безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, тобто по суті заблоковано виїзд з цієї прилеглої території.

Щодо покликання позивача, що підставою для скасування оскаржуваної постанови є те, що зупинка транспортного засобу в місці виїзду з прилеглої території зумовлена тим, що його неповнолітній син перед поїздкою відчиняв автомобіль і завантажував у нього необхідні речі, та ключ від автомобіля залишився у кишенях його одягу і позивач зрозумів це, коли син зник за рогом будівлі, що знаходиться на закінченні вулиці Крушельницької та початком виїзду на головну вулицю Степана Бандери, а автомобіль почав подавати звуковий сигнал про відсутність ключа з чипом в районі досяжності, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, на думку суду апеляційної інстанції, такі обставини не є об`єктивними чи непереборними, так як позивач добровільно передав ключі від автомобіля своєму сину, тобто ці обставини залежали від дій самого позивача.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що п. 1.3 та п. 2.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним.

Разом з тим, у розглядуваній судом апеляційної інстанції спірній ситуації, позивач проявив неуважність, що не може бути правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови та звільнення ОСОБА_1 від притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, встановлених під час її розгляду, в їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу постанови серії ЕНА № 2911316 від 25.08.2024, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що правові підстави для скасування оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2911316 від 25.08.2024 відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 268, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року у справі № 607/19526/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 10.04.25