Справа № 272/1126/24
Суддя: Чуб І. А.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 272/1126/24
Провадження № 2-а/272/3/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Чуб І.А.,

секретаря судових засідань Хитоніній М. С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача Яремчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

представник позивача в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову № 181 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 02.09.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити. В обгрунтування вимог зазначає, що 05.10.2024 року позивач отримав поштою конверт від ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому знаходився супровідний лист та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. Вважає, що вищевказана постанова винесена без дотримання вимог КУпАП, неправомірно та в постанові не викладені фактичні обставини справи. У постанові зазначено, що 17.07.2024 року позивач без поважних причин не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи належним чином оповіщений про виклик, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. У присутності позивача протокол не складався, про місце і час розгляду справи його не повідомляли, оскаржувана постанова за адресою його місця проживання надіслана з порушенням вимог передбаченими КУпАП. Тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. Оскільки відповідачем при винесені оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення проведено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи, а відтак не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 77 КАС України, належним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку, є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення. Уповноваженими особами відповідача допущені процесуальні порушення під час розгляду та складання постанови № 181 від 02.09.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить чіткої норми чинного законодавства, яке порушив позивач, а просто зроблений висновок про порушення вимог ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, пояснивши, що 16.07.2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 для оновлення даних, в чому йому було відмовлено та було намагання вручити йому повістку про явку 17.07.2024 року на 09.00 год. для проходження ВЛК. Він відмовився від її отримання. 17.07.2024 року за вказаною повісткою до 1 віділення РТЦК він не з`явився без поважної причини. В подальшому дільничним поліції його було доставлено до РТЦК 26.08.2024 року. 26.08.2024 року в приміщенні 1 відділення БРТЦК ОСОБА_3 повідомив йому, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.210-1 ч.3 КУпАП. У його присутності протокол не складали та його копію йому не вручали, тому він не був повідомлений про розгляд справи. В подальшому, він отримав копію оскаржуваної постанови № 181 від 02.09.2024 року, якою на нього накладено штраф за ст.210-1 ч.3 КУпАП в сумі 25500 грн.. З вказаною постановою та порушенням він не згодний. Щодо долученого ним до матеріалів справи відео, зазначив, що вказане відео зроблено ним, після того як дільничний його доставив до ТЦК 26.08.2024 року та йому було повідомлено про складення щодо нього протоколу ОСОБА_3 .. Він знімав відео на власний мобільний телефон коли повторно повернувся до НОМЕР_1 відділу БРТЦК. Це було біля 14.00 год. 26.08.2024 року, про що не повідомляв працівників ТЦК. Раніше він не подавав відео, оскільки не знав, що його заява буде подана як доказ його присутності при складенні протоколу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити, пояснивши, що всі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення повинні бути викладені в постанові про накладення на такого адміністративного стягнення. В свою чергу, 05 жовтня 2024 року позивач дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 виніс відносно позивача постанову №181 від 02.09.2024 року. На підставі зазначеної постанови позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. за нібито вчинене порушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У постанові зазначено, що 17.07.2024 року позивач без поважних причин не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи належним чином оповіщений про виклик, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, таким чином вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вважав, що суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов"язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 КУпАП, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача направив до суду відзив (а.с.26-37), в якому вважали оскаржувану постанову законною та обгрунтованою, доводи позовної заяви не спростовують її законність та обгрунтованість, а зводяться лише до вільного та неправильного тлумачення норм законодавства та не підтверджуються жодними доказами. Просили залишити позовну заяву без задоволення, а постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.24 №181 - без змін.

Заслухавши думку позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи та встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, 26.08.2024 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим лейтенантом ОСОБА_3 було винесено протокол № 181 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно якого 17.07.2024 року ОСОБА_1 не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи належним чином оповіщений про виклик для проходження ВЛК, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_4 . Громадянину ОСОБА_1 було роз"яснено зміст ст .63 Конституції України та зміст ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09.00 год. 02.09.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30-31).

Протокол про адміністративне правопорушення було складено в присутності ОСОБА_1 уповноваженою на те посадовою особою (а.с.28-29). Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, про, що зроблений відповідний запис у протоколі відповідно до ст.256 КУпАП у присутності свідка ОСОБА_4 . В графі пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, зазначено: "викладені на окремому аркуші". До протоколу додається: доповідна, копія звернення про доставку, копія акту відмови від отримання повістки, копія заяви ОСОБА_1 , копія паспорта.

Постановою начальника

ІНФОРМАЦІЯ_7 від 02.09.2024 року №181 на військовозобов`язаного ОСОБА_1 , було накладено адміністративний штраф в розмірі 25500,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.11 зворот-12 зворот).

З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана постанова прийнята на підставі та з урахуванням протоколу про адміністративне правопорушення від 26.08.2024 року.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 інкриміноване у вину адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1ч.3 КУпАП, а саме: 17.07.2024 року ОСОБА_1 без поважних причин не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , будучи належним чином оповіщений про виклик, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено у ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено (ч. 1 ст. 287 КУпАП).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і триває дотепер.

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.

Згідно п. 34 Порядку № 560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки -особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Твердження позивача та його представника, що повістку про виклик на 17.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_8 позивач не отримував, протокол у присутності позивача ОСОБА_1 не складався, про місце і час розгляду справи його не повідомляли, що є порушенням права на захист, оскаржувана постанова за адресою його місця проживання надіслана з порушенням вимог передбачених КУпАП, то суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 3 ст.22 Закону 3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Разом з тим, позивач, маючи обов`язок з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, грубо порушуючи вимоги зазначених нормативно-правових актів, не прибув 17.07.2024 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військово-лікарської комісії.

Факт належного оповіщення ОСОБА_1 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 17.07.2024 року підтверджується відеозаписом та актом відмови від отримання повістки (а.с. 33, 37).

ІНФОРМАЦІЯ_6 25.07.2024 року за № 2127 було направлено звернення начальнику ГУ НП в Житомирській області щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.ст.210,210-1 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколів про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 259 КУпАП, ч.3 ст.38 ЗУ "Про військовий обов"язок і військову службу" доставити до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) таких громадян, які порушують законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку, для складення протоколів про адміністративні правопорушення: ОСОБА_1 (а.с.32).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він як уповноважена особа складав протокол щодо ОСОБА_1 , оскільки у встановлений у повістці строк 17.07.2024 року він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення. Крім того, він відмовився від отримання протоколу. Вручення повістки ОСОБА_1 на 17.07.2024 року було здійснено 16.07.2024 року під відеозапис. Повістка була для проходження ВЛК, однак від її отримання ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано на відео та про що було складено акт. Зміст повістки та відмова від її отримання було оголошено під відеозапис. Так як ОСОБА_1 не прибув на вказану у повістці дату, він був поданий у розшук та був доставлений до першого відділу працівниками поліції 26.08.2024 року. Тоді ж відносно нього було складено протокол за ст. 210-1 ч.3 КУпАП. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання протоколу про адміністративне правопоуршення за ст.210-1 ч.3 КУпАП у присутності свідка ОСОБА_4 йому було оголошено та запропоновано отримати протокол, однак останній відмовився від його підпису та отримання. Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено про дату розгляду справи, про що вказано у протоколі. 26.08.2024 року ОСОБА_5 було подано заяву після складення протоколу щодо відмови від проходження військової служби, яка була долучена як його пояснення до протоколу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 26.08.2024 року під час робочого дня ОСОБА_3 запросив його бути свідком відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі за неявку по повістці. ОСОБА_6 пояснив, що відмова, яка має бути відповідальність за відмову від проходження служби в подальшому. Роз"яснив, яка буде відповідальність за вказаним протоколом, запитав чи буде підписувати ОСОБА_1 , однак останній відмовився від отримання протоколу та від підпису в протоколі. Всі події відбувалися в одному кабінеті, ОСОБА_1 бачив цей протокол та ОСОБА_3 оголошував протокол ОСОБА_1 у його присутності.

Оскаржувана постанова була надіслана позивачу рекомендованим листом 25.09.2024 року, який прибув до відділення Укрпошти за місцем проживання позивача та була ним отримана 05.10.2024 року (а.с. 10 зворот).

Щодо тверджень позивача, що у винесеній відповідачем постанові не зазначено всі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, постанова не містить чіткої норми чинного законодавства, яке порушив позивач, а просто зроблений висновок про порушення вимог ч.3 ст.210-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова № 181 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 02.09.2024 року, відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. ст. 235, 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ст.210-1 КУпАП не є обов`язковою.

Позивач був повідомлений про розгляд справи 02.09.2024 року, проте на розгляд справи не з`явився, про поважність причини неявки ІНФОРМАЦІЯ_6 не повідомив, тому його неявка не перешкоджала проведенню розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.210-1 ч.3 КУпАП у його відсутність.

В ході судового розгляду позивачем не надано суду доказів на спростування обставин встановлених в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, перебаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП, навпаки, позивачем підтверджено факт неявки ним за повісткою 17.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інших доказів, які б впливали на правомірність прийнятого начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 рішення позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова, ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Щодо наданого позивачем відеозапису дослідженого в ході розгляду справи суд зазначає наступне. Поданий до суду DVD-диск (а.с. 65) містить відеозапис (електронні документи у цифровій формі), який не було засвідчено електронним цифровим підписом, на відео зафіксована розмова між двома особами чоловіками. Однак при цьому належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що розмова відбувалася саме між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та іншими особами суду не надано. Крім того, відповідачу не було відомо про проведення відеозапису розмови.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, вирішуючи питання про допустимість доказів, наданих відповідачем у вигляді оптичного диску, суд враховує Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення частини 3 статті 62 Конституції України №12 - рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, в якому зазначено наступне.

Згідно з ч. 1, 2 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Стаття 31 Конституції України гарантує кожному таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть встановлюватися лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Враховуючи вищенаведене, та те, що законодавством не передбачено проведення відеофіксування в органах РТЦКП та СП іншими особами, то такий відеозапис не можна вважати таким, що отриманий в передбаченому законом процесуальному порядку.

Як наслідок цього суд не має процесуальної можливості встановити, дослідити і перевірити хто і коли здійснював цей відеозапис, особи та голоси яких осіб (дикторів) на ньому зафіксовано, чи не вносилися до нього будь-які зміни.

Здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до прояву особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи.

Проте, позивачем не надано суду доказів надання згоди відповідача на здійснення запису розмови, як не надано і будь-яких інших доказів наявності у нього законних підстав проведення відеозйомки у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустимим є доказ, який отриманий відповідно до встановленого законом порядку (ст. 74 КАС). Допустимість характеризується через законність джерела отримання доказів, тобто суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що наданий позивачем оптичний диск із відеозаписом розмов, є недопустимим доказом, як такий, що отриманий з порушенням прав і свобод людини і громадянина, гарантованих Конституцією України. Тому, відповідно до положень ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений ст. 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 року по справі № 536/583/17.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9, 20 ч.1, 73-77, 79, 139, 242, 243, 246, 250, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса розташування: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 10.04.2025 року.

Суддя:І. А. Чуб