Справа № 640/3980/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2025 рокуСправа №640/3980/21
18 лютого 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати дії Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.02.2021 року за № 35- Т-237/16 щодо відмови ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Радянським РУ ГУ МВС України в місті Києві виданий 20 червня 2000 року; РНОКПП: НОМЕР_1 адресою: АДРЕСА_1 ) у наданні статусу інваліда війни - протиправними;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації надати ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Радянським РУ ГУ МВС України в місті Києві виданий 20 червня 2000 року; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне освідчення.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача у наданні статусу інваліда війни, яка є предметом оскарження. Позивач зазначає, що згідно наявних матеріалів справи має право на отримання статусу інваліда війни, оскільки приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі штабу, служби чи невоєнізованого формування Цивільної оборони СРСР.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 640/3980/21 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Амельохіна В.В.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/3980/21, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
01 червня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що для набуття статусу інваліда війни окрім факту настання у особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, необхідно щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в складі формувань Цивільної оборони позивачем не надано.
28 липня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що законодавством не визначено перелік доказів, на підставі яких встановлюється факт залучення особи до складу формувань Цивільної оборони. В свою чергу надані документи підтверджують відповідну обставину щодо позивача.
В зв`язку з реалізацією положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дана адміністративна справа 04 лютого 2025 року надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, призначено до розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Станом на дату вирішення цієї справи в суді найменування юридичної особи з таким кодом ЄДРПОУ - Управління соціальної та ветеранської політики Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.
При цьому йдеться про одного й того ж суб`єкта владних повноважень, що вбачається з коду ЄДРПОУ.
Отже, у рішенні суду зазначається актуальне найменування відповідача, що не є зміною сторони у справі.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Листом відповідача від 05.02.2021 року №35-Т-237/16 позивачу повідомлено, що він не відноситься до особі, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі Закон №3551-XII) і підстав для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни немає.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Відповідно до пп. 9 ст. 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи
Статтею 18 Закону №3551-XII встановлено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 (далі Порядок).
За п. 2 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);
добросовісно (п. 5);
розсудливо (п. 6);
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).
Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.
Правомірність оскаржуваних дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд оцінює на момент їх вчинення.
Суд констатує, що лист відповідача від 05.02.2021 року №35-Т-237/16 не містить обґрунтування як такого, в зв`язку з чим є протиправною відмовою та підлягає скасуванню.
Разом з цим, у відзиві відповідачем наведено доводи, які фактично втілюють мотивацію відповідача щодо відмови позивачу у видачі посвідченні. Не заперечуючи висновку суду про необґрунтованість спірної відмови, однак з метою сприяння ефективному захисту прав позивача та для забезпечення остаточного вирішення спору, суд надає оцінку таким запереченням відповідача.
Так, відповідач зазначав, що позивач не підтвердив єдину обставину - участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в складі формувань Цивільної оборони. Водночас, вірними є доводи позивача, які узгоджуються з вищевикладеними вимогами до діяльності відповідача, про те, що відповідач не повинен обмежуватись виключно перевіркою існування документу, в якому прямо засвідчено факт участі саме позивача в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в складі формувань Цивільної оборони (фактично, вимагаючи довідку індивідуального характеру). Натомість відповідач повинен, діючи добросовісно, обґрунтовано, пропорційно та розсудливо, враховувати як характер події, про яку йдеться, так і проміжок часу, що сплив, в зв`язку з чим доказування відповідної обставини може мати і непрямий характер факт участі позивача у відповідних заходах може бути встановлений, зокрема, і шляхом дослідження обставин залучення його підприємства до відповідних заходів, а також виходячи з аналізу специфіки та змісту робочих завдань самого позивача, тобто, опосередковано. Зокрема, відповідач не перевірив та не надав оцінки наданим позивачем документів щодо його зайнятості на підприємстві, яке виконувало завдання на території зони Чорнобильської АЕС, в т.ч. характеру здійснених позивачем робочих функцій в конкретні проміжки часу. Так, йдеться про надзвичайну техногенну катастрофу, в зв`язку з чим належить зважати на документи, згідно яких позивач перебував у м. Чорнобиль, виконуючи робочі завдання, а також встановлювати які завдання здійснювало підприємство позивача на відповідній території.
Окрім цього, суд зауважує, що разом з відповіддю на відзив позивачем надано документи, які він використовував на підтвердження правомірності своєї позиції, однак дата створення таких документів є пізнішою, аніж дата спірної відмови відповідача. Отже, їх використання відповідачем здійснено бути не могло.
Проте, сам факт подання цих документів позивачем, а також зміст таких документів, свідчить, що їх дослідження має значення для правильного вирішення питання про наявність у позивача права на відповідний статус. Як наслідок, належним способом вирішення спірної юридичної ситуації, з урахуванням балансу інтересів учасників справи, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, адже на момент повторного розгляду у розпорядженні відповідача вже будуть додатково надані позивачем документи, що сприятиме повноті та всебічності вирішення питання про наявність у позивача спірного статусу.
З цих же підстав суд констатує відсутність наразі правових підстав для зобов`язання відповідача надати позивачу відповідний статус та видати посвідчення, оскільки відповідачем не було реалізовано наявні у нього повноваження належним чином, а також зважаючи на існування документів, які ним не були оцінені. За таких обставин суд, не втручаючись наразі в дискреційні повноваження відповідача, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача.
За вказаних обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у наданні ОСОБА_1 статусу інваліда війни, викладену в листі від 05.02.2021 року №35-Т-237/16.
Зобов`язати Управління соціальної та ветеранської політики Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2021 року №Т-237/16, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко