Справа № 465/1167/25
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/1167/25
Провадження 2-а/465/142/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 4015036 від 06.02.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування поданого позову зазначає, що 06.02.2025 року працівниками патрульної поліції щодо позивача ОСОБА_1 була винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4015036 за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що вищевказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, 20.01.2025 року ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Львові на перехресті вулиць Городоцька Чернівецька, рухаючись по кільці в напрямку головного залізничного вокзалу, не вчиняв правопорушень, оскільки в`їжджав на перехрестя з круговим рухом, що підтверджується наявністю перед перехрестям знака 4.10 "Круговий рух". До в`їзду на перехрестя жодного знака 5.16 "Напрямки руху по смугах" не було встановлено. Працівники поліції вказані факти, на яких наполягав позивач, до уваги не взяли та винесли постанову без жодного доказу вчинення правопорушення, оскільки вказані у постанові порушення вимог знаку 5.16 позивач не допускав.

Позивач зазначає, що відсутність знака 5.16 перед в`їздом на перехрестя, а також при відсутності його дублювання означає, що вимоги щодо напрямків руху по смугах на даному перехресті не встановлені. Отже, позивач не порушував правил дорожнього руху, оскільки не було жодних знаків, які б регулювали напрямки руху по смугах на цьому перехресті, а отже, ОСОБА_1 діяв відповідно до чинних вимог Правил дорожнього руху України. Жодних доказів порушення позивачем правил дорожнього руху немає і таких не було надано ані під час зупинки транспортного засобу, ані разом із постановою про адміністративне правопорушення. З урахуванням наведеного позивач просить оскаржувану постанову визнати протиправною і скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

20.03.2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР України, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395, з дотриманням вимог пункту 9, а саме: було оголошено, яка справа розглядається, позивача ознайомлено з правами та обов`язками. Про це свідчить підпис ОСОБА_1 на копії постанови, яка додана до відзиву. На підтвердження вищезазначеного, керуючись статтею 72, ч. 3 ст. 79 КАС України, представник відповідача надав відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області. Одночасно просив у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю такого.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому, уточнив, що 20.01.2025 року на місці зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 4.5, з чим він категорично не погодився і оскаржив таке рішення до керівника органу поліції. В подальшому постанову від 20.01.2025 року було скасовано і 06.02.2025 року в приміщенні Управління патрульної поліції відбувся новий розгляд справи, де його знову оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності по тим самим подіям за ч.1 ст.122 КУпАП, однак, цього разу із вказівкою на порушення ним вимог дорожнього знаку 5.16. З таким формулювання він також не погоджується, адже вимог знаку 5.16 він не порушував, більш того, такий знак перед в`їздом на перехрестя вул. Городоцька - Чернівецька відсутній і доказів наявності такого при розгляді справи йому не було представлено.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила справу розглядати у її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 06.02.2025 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Смутком І.Я. винесено постанову серії ЕНА № 4015036, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови правопорушення полягало в тому, що 20.01.2025 року об 11 год. 59 хв. у м. Львові по вул. Чернівецька, 2 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 5.16, а також п. 8.4.ґ ПДР України.

Частиною ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Пунктом 8.4.ґ ПДР України встановлено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» відноситься до інформаційно - вказівних та показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, натомість в ньому міститься лише посилання на оформлену постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4015036 від 06.02.2025 року, яка оскаржується позивачем.

Окрім того, в судовому засіданні досліджувався наданий представником відповідача відеозапис із нагрудних камер працівника поліції. Із вказаного відеозапису не вбачається порушення позивачем пункту 8.4.ґ ПДР України, вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, адже надані стороною відповідача відеоматеріали не містять фіксації події правопорушення. На досліджених відеозаписах з нагрудної камери поліцейського задокументовано лише процес оформлення адміністративних матеріалів в Управлінні патрульної поліції у Львівській області, однак, жодних обставин порушення позивачем ПДР України, зупинки транспортного засобу на відеозаписі не зафіксовано.

Окремо суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано схеми організації руху на ділянці, де відбулась зупинка транспортного засобу позивача, а також розташування на ній дорожніх знаків, що має важливе значення, враховуючи заперечення позивача щодо відсутності дорожнього знаку 5.16 на перехресті, де він здійснював рух.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тому постанову серії ЕНА № 4015036 від 06.02.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, слід скасувати, а також у відповідності до ст. 286 КАС України закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, стосовно позовної вимоги про визнання постанови щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправною, суд зазначає, що згідно із ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати дії суб`єктів владних повноважень протиправними. Відтак, зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір в розмірі 484 грн. 48 коп., слід стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 229, 241, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4015036 від 06.02.2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, , м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Cуддя Величко О.В.