Справа № 338/367/25
Суддя: Куценко О. О.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/367/25

09 квітня 2025 року селище Богородчани

Богородчанськмй районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Двібородчин І.В. розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селища Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , із позовною заявою про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення №216 від 17 березня 2025 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що згідно вищевказаної постанови, на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за те, що він не з`явився по електронній повістці №1029246 від 07 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на визначену у повістці дату та час.

Із зазначеною постановою ОСОБА_1 не згідний та вважає її необґрунтованою, оскільки лише 10 березня 2025 року від працівників поліції йому стало відомо, що він перебуває у розшуку, як особа яка ухиляється від проходження військової служби, які запропонували йому проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_1 де було складено та оголошено оспорювану постанову.

Відповідач в протоколі та оскаржуваній постанові вказує, що йому направлялась електронна повістка, але на яку саму електронну адресу не зазначив, крім того електронної адреси та додатка резерв + він не має. Його дані оновили в Центрі надання адміністративних послуг Солотвинської селищної ради.

Також позивач зазначає, що він є особою із інвалідністю 2 групи за психічним захворюванням, однак, питання щодо можливості притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку із цим(щодо стану осудності) під час розгляду справи відповідно до вимог ст.20,280 КУпАП, взагалі не досліджувалось.

Також під час розгляду справи йому у зв`язку із відповідним захворюванням не було забезпечено його право на захист.

За наведених обставин, просить вищевказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою від 21 березня 2025 відкрито провадження по справі розгляд справи призначено на 31 березня 2025 року.

31 березня 2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив від ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач позов не визнає та просить у задоволенні відмовити повністю. Вважає, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП від 17 березня 2025 №216 є правомірною, прийнятою згідно норм чинного законодавства.

В обґрунтування представник ОСОБА_2 зазначив, що 10 березня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся ОСОБА_1 у зв`язку із наявності звернення до відділення поліції через порушення правил військового обліку.

Під час звірки військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в розшуку, як порушник військового обліку, оскільки не з`явився по електронній повістці №1029246 від 07 листопада 2024 року. Будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття не надав.

У зв`язку із вищевказаним ОСОБА_1 , здійснив адміністративне правопорушення в особливий період, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Суд розглядав справу за відсутності учасників у спрощеному проваджені.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а. с. 15-16).

Згідно даних додатку "Резерв+" ОСОБА_1 , перебуває на обліку у 1 відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), військовозобов`язаний, непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Дата уточнення даних 09 липня 2024 року. Адреса проживання: АДРЕСА_1 . (а. с. 14). Відомості про відстрочку чи бронювання відсутні.

На підтвердження групи інвалідності позивача, до позову долучено довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 12 грудня 2016 року, з якої слідує, що ОСОБА_1 встановлено 2(другу) групу інвалідності(інвалід дитинства), довічно (а. с. 13).

Також судом встановлено, що 07 листопада 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 було сформовано електронну повістку №1029246 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 14 год. 00 хв. 20.11.2024 для уточнення даних. Вказана повістка в той же день була направлена на адресу місця реєстрації позивача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак не була вручена адресату - причини повернення листа проставлено штамп з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а. с.56-57, 60).

З інтернету трекінгу відправлень Укрпошти N 224 вбачається, повістка на ім`я ОСОБА_1 прибула до відділення Укрпошти у с. Кривець 12.11.2024., а 26.11.2024 було повернуто відправнику, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою та відправник її отримав 29 листопада 2024 року (а. с. 60).

Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 №216 від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн (а. с. 10-11).

Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 10 березня 2025 року о 10 годині 20 хвилин прибув до першого відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки був проінформований дільничим інспектором поліції про порушення правил військового обліку і перебування у розшуку. Під час перевірки даних в Єдином державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку як порушник військовго обліку, оскільки не з`явився за електронною повісткою №1029246 від 07 листопада 2024 року, виписаною про його виклик на 14 год. 00 хв. 20.11.2024 року. Про причини неявки ОСОБА_1 відповідача не повідомив, порушив вимоги абз.2 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що був складений рапорт вх.№1571 від 10 березня 2025 року. Розгляд справи уло призначено на 10 годину 17 березня 2025 року.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері організаційно-правових засад мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні та відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, військовий обов`язок і військову службу, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 2 ст. 2 КАС України зазначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, під час розгляду цієї справи, необхідно вирішити питання: чи дотримано Відповідачем-суб`єктом владних повноважень критерії правомірності рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності. Зокрема покладення на Позивача обов`язку щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, належного оповіщення та дотримання Відповідачем вимоги процесуального законодавства під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позов. Відповідно до статті 252 КУпАП та ч. 1 ст. 90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про борону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ N 1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 N 65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки

Так, у матеріалах справи міститься копія електронної повістки №1029246, відправником якого є відповідач, а отримувачем позивач, який був повернутий 29 листопада 2024 року відповідачу у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. У вказаній повістці містилась вимога про виклик позивача до 1 відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) на 20 листопада 2024 року о 14 годині 00 хвилин для уточнення даних.

Як вбачається з трекера поштового відправлення 7224, на поштовому відправленні (із повісткою ТЦК), поштове відправлення надійшло до відділення с. Кривець 12.11.2024 року, а вже 26 листопада 2024 воно було направлено відправнику через відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 270 від 15 березня 2009 року, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Отже, відповідачем порушено порядок надсилання повістки на адресу позивача для вчасного його отримання адресатом та відповідно працівником ВПЗ с. Кривець не дотримано встановленого Порядку відправлення поштового відправлення N 7224 для вручення позивачу, в якому містилась повістка.

Відповідачем не надано доказів, що на поштовому конверті відправлення N 7224, був наявний номер мобільного телефону позивача, що унеможливлює належне повідомлення позивача про очікування на нього поштового відправлення з повісткою.

Водночас, в матеріалах справи міститься витяг з додатку "Резерв+" позивача ОСОБА_1 , в якому вказаний його номер мобільного телефону. При цьому, жодних доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа - суду не надано.

Таким чином, вказане підтверджує те, що ОСОБА_1 не міг знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 20 листопада 2024 року до відповідача. Зазначена обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Також, із долученої відповідачем повістки №1029246 вбачається, що ОСОБА_1 викликався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 20.11.2024 року на 14:00 годину для уточнення даних, проте відповідачем так і не наведено суду які ж саме дані мали б бути уточнені 20.11.2024 на відміну від тих, які у них мались в наявності, станом на 07.07.2024 - дату останнього їх уточнення.

Більше того, відповідно до примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як слідує із долучених до позову матеріалів адміністративної справи, позивач викликався повісткою на 20.11.2024 року для уточнення облікових даних. Зазначений виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є первинним, оскільки відповідно до наявного військового облікового документу з мобільного додатку "РЕЗЕРВ+" позивач, перебуває на військовому обліку в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Категорія обліку військовозобов`язаний", дійсний до 09.07.2025 року. Номер в реєстрі "ОБЕРІГ" 6. При цьому, відповідачу було достеменно відомо про те, що позивач є особою з інвалідністю другої групи, чому є документальне підтвердження.

Враховуючи той факт, що позивач перебуває на військовому обліку в установленому порядку, і не доведено відповідачем факту ухилення від обліку, тому суд вважає, що в діях останнього відсутня вина у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, зокрема і Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що виключає можливість притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, оскільки, відповідачем суду не доведено факту необхідності отримання або уточнення облікових даних позивача, які б (дані) знаходилися б поза межами державних електронних реєстрів, то застосування до позивача положень ст. 210-1 не є правомірним.

Також, суд звертає увагу на окрему обставину у справі, а саме порушення порядку оповіщення позивача про необхідність його прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки .

Застосовуючи вищевказані норми закону до установлених фактів, судом встановлено, що обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Однак, як вказав позивач, йому не було відомо про те, що за місцем проживання засобами поштового зв`язку йому надійшла повістка про необхідність з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Тому на переконання суду, відповідачем не доведено, що позивачу було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначений у повістці дату та час.

Отже, умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не доведений «поза розумним сумнівом».

Крім того відповідачем не надано належних доказів, щодо роз`яснення та реального забезпечення прав передбачених ст. 268 КУпАП, серед інших право на захист, зважаючи на ті обставини, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи за психічним захворюванням.

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. При цьому суд керується положеннями ч.3ст.62Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутні належні докази, які б об`єктивно підтверджували факт порушення позивачем приписів ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому постанова від 17 березня 2025 №216 підлягає скасуванню, із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин, на користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь держави, сума судового збору у розмірі 605,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.73-77,90,241-246,255,286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 9, 245, 252 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №216 від 17 березня 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави суму судового збору, у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2025 року.

Суддя