Справа № 260/4835/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/4835/24 пров. № А/857/32724/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року в справі № 260/4835/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Іванчулинець Д.В.,

час ухвалення рішення 14 листопада 2024 року,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про зарахування до стажу служби в Національній поліції України час роботи в органах прокуратури України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України викладені в листі від 02 липня 2024 року за №СЕД.9614.2024 про відмову зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України час роботи в органах прокуратури України на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора з 02 серпня 1999 року по 13 березня 2006 року та з 21 вересня 2009 року по 08 червня 2012 року.

Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України час роботи в органах прокуратури України на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора з 02 серпня 1999 року по 13 березня 2006 року та з 21 вересня 2009 року по 08 червня 2012 року.

Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років та компенсації за невикористану додаткову відпустку) з 01 серпня 2022 року з урахуванням часу роботи в органах прокуратури України на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора з 02 серпня 1999 року по 13 березня 2006 року та з 21 вересня 2009 року по 08 червня 2012 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що стаж роботи в органах прокуратури на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора не прирівнюється до стажу роботи на посаді прокурора. До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає, що частина перша статті 56 цього Закону до прокурорів відносила старших помічників та помічників саме Генерального прокурора України, старших помічників та помічників першого заступника Генерального прокурора України, а також старших помічників та помічників заступників Генерального прокурора України

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Просить оскаржене рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01 серпня 2022 року проходить службу на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Зокрема, наказом директора Департаменту внутрішньої безпеки «По особовому складу» від 01 серпня 2022 року № 283 о/с призначено полковника поліції ОСОБА_1 (0116749), який прибув з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Закарпатського управління з посадовим окладом 2700 гривень, у порядку переведення, установивши відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 01 серпня 2022 року - 13 років 03 місяці 23 дні, із 01 серпня 2022 року.

Підстави: рапорт ОСОБА_1 від 26 травня 2022 року та наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 29 липня 2022 року № 133о/с.

Однак, при призначенні позивача на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відповідачем не зараховано останньому стаж роботи в органах прокуратури на посадах помічника та старшого помічника прокурора, мотивуючи тим, що відповідно до п. 2 частини п`ятої статті 78 Закону України «Про національну поліцію», до стажу служби в поліції зараховуються: час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, а також служба у Службі судової охорони.

Не погоджуючись із таким рішенням, 11 червня 2024 року позивачем подано рапорт начальникові Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з проханням про внесення змін до наказу № 283о/с від 01.08.2022 про призначення на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в порядку переведення з ГУНП в Закарпатській області та оголосити для виплати надбавки за вислугу років в поліції, весь стаж проходження служби в органах прокуратури Закарпатської області, тобто в період з 02.08.1999 по 30.04.2020.

За результатами розгляду рапорту позивача Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України 02 липня 2024 року за № СЕД 96142024 скерував начальникові Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України лист про результати розгляду рапорту та відповідь на рапорт від 02 липня 2024 року за № СЕД 96142024, для вручення ОСОБА_1 .

Відповідь Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 02 липня 2024 року за № СЕД 96142024 вручено позивачеві особисто 03 липня 2024 року.

Згідно листа - відповіді Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 02.07.2024 за № СЕД 96142024 «Про результати розгляду рапорту» ... Відповідно до статті 78 Закону України «Про національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до записів Вашої трудової книжки серії НОМЕР_1 з 13.03.2006 до 21.09.2009, з 08.06.2012 до 23.01.2015, та з 26.01.2015 до 30.04.2020 Ви обіймали посади прокурорів в органах прокуратури України та відповідно цей стаж роботи зараховано до Вашого стажу служби в поліції у загальній кількості 11 років 05 місяців 00 днів.

Водночас з 02.08.1999 по 13.03.2006, з 21.09.2009 по 08.06.2012 Ви обіймали посади помічника прокурора та старшого помічника прокурора в органах прокуратури України та зазначений вище час роботи до Вашого стажу служби в поліції зараховано не було, оскільки статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік видів та категорій служб, які включаються до стажу служби в поліції, і час роботи в органах прокуратури на посадах помічників (старших помічників) прокурора в цьому переліку відсутній....

Відтак, як вбачається з листа відповідача до спірних правовідносин Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції, а саме: період роботи позивача в органах прокуратури України з 02.08.1999 по 13.03.2006, з 21.09.2009 по 08.06.2012 на посадах помічника та старшого помічника прокурора, з питань визначення поняття «прокурор» застосував норми Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, який набрав чинності 15.07.2015, а необхідно застосовувати норми Закону № 1789-ХІІ в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, та є правовою підставою того, що в зазначений період роботи в органах прокуратури України, позивач обіймав посади прокурора, і відповідно до п. 5 частини другої статті 78 Закону № 580-VIІІ зазначений період роботи в органах прокуратури підлягає зарахуванню до стажу служби в Національній поліції України.

Вважаючи рішення відповідача викладене в листі від 02 липня 2024 року за №СЕД.9614.2024 щодо відмови позивачеві в зарахуванні до стажу служби в Національній поліції період його роботи в органах прокуратури на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора в органах прокуратури України з 02.08.1999 по 13.03.2006, з 21.09.2009 по 08.06.2012 протиправним та таким, що грубо порушує його конституційні права на працю та соціальний захист, і підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За приписами ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно пунктів 1, 6, 14 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; судоустрій, судочинство, статус суддів; засади судової експертизи; організація і діяльність прокуратури, нотаріату, органів досудового розслідування, органів і установ виконання покарань; порядок виконання судових рішень; засади організації та діяльності адвокатури.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Закону № 580-VIII).

Відповідно до статті 6 Закону № 580-VIII поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписами частини першої статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони (пункт 5 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII).

Статтею 15 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Частиною 6 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Тобто, за вищенаведених положень Закону № 1697-VII, посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював в органах прокуратури Закарпатської області на різних прокурорсько-слідчих посадах з 02 серпня 1999 року по 30 квітня 2020 року.

Зокрема наказом прокурора Закарпатської області № 372 від 26 липня 1999 року позивача прийнято на роботу в органи прокуратури Закарпатської області з 02 серпня 1999 року на посаду помічника прокурора Свалявського району.

Наказом прокурора Закарпатської області від 28 квітня 2020 року за № 175к звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні та органів прокуратури Закарпатської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

У відповідності до наказу № 186о/с від 08 вересня 2020 року відповідно до пункту 1 статті 56 Закону України «Про національну поліцію», позивача прийнято на службу до Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, як такого, що пройшов за конкурсом та закріпивши за позивачем спеціальний жетон з індивідуальним номером (0116749).

Згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області «По особовому складу» № 147о/с від 09 липня 2021 року відповідно до пунктів 1, 2 та 3 статті 78 розділу VII Закону України «Про національну поліцію» оголосити стаж для виплати надбавки за вислугу років в поліції полковникові поліції ОСОБА_1 (0116749), заступникові начальника управління поліції - начальникові слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який станом на 01 липня 2021 року складає 21 рік 06 місяців 19 днів.

Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 06 липня 2021 року, стаття 56 Закону України «Про прокуратур» та пункт 5 частини 2 статті 78 Закону України «Про національну поліцію».

Проте, колегія суддів вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Такий підхід підтриманий Верховним Судом в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 560/1111/20.

Під час роботи позивача на цих посадах чинними були положення Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 5 листопада 1991 року, статтею 56 якого було надано роз`яснення поняття "прокурор", а саме:

Під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, спірні періоди роботи позивача на посадах помічника та старшого помічника прокурора належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону N 1789-XII, який був чинним на час роботи позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 428/11348/16-а.

Колегія суддів зауважує, що відповідач посилається на хибну редакцію ст.56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 5 листопада 1991 року, яка на час виникнення та існування спірних правовідносин не містила обмежень щодо поширення статусу «прокурор» лише на помічників першого заступника Генерального прокурора України, а також старших помічників та помічників заступників Генерального прокурора України, старших помічників та помічників Генерального прокурора України.

Відтак суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції про те, що на час виникнення спірних відносин, а саме період роботи позивача в органах прокуратури України з 02 серпня 1999 року по 13 березня 2006 року та з 21 вересня 2009 року по 08 червня 2012 року на посадах помічника та старшого помічника прокурора чинними були норми Закону № 1789-ХІІ, які і підлягають до застосування щодо визначення поняття «прокурор» у вищезазначений період роботи позивача в органах прокуратури України.

Так, начальником відділу кадрової роботи та державної служби Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_1 видано довідку № 07-8-21 від 23 березня 2021 року, в тому що він працював в органах прокуратури Закарпатської області з 02 серпня 1999 до 30 квітня 2020 року і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» йому присвоєно наступні класні чини:

- наказом Генерального прокурора України від 26.09.2000 № 743к присвоєно класний чин - юрист 3 класу;

- наказом Генерального прокурора України від 31.05.2003 № 510к присвоєно класний чин - юрист 2 класу;

- наказом Генерального прокурора України від 01.06.2005 № 466к присвоєно класний чин - юрист 1 класу;

- наказом Генерального прокурора України від 05.06.2008 № 384к присвоєно класний чин - молодшого радника юстиції;

- наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 № 1014к присвоєно класний чин - радника юстиції;

- наказом Генерального прокурора України від 29.11.2018 № 200к присвоєно класний чин - старшого радника юстиції;

Тобто, як вбачається зі змісту вищевказаної довідки в період виникнення спірних правовідносин, а саме період роботи в органах прокуратури України з 02 серпня 1999 року по 13 березня 2006 року, з 21 вересня 2009 року по 08 червня 2012 року на посадах помічника та старшого помічника прокурора ОСОБА_1 було присвоєно класні чини юриста 3 класу, юриста 2 класу та юриста 1 класу, що в черговий раз підтверджує що в даний період роботи в органах прокуратури, він обіймав посади прокурора, і відповідно до п. 5 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII зазначений період роботи в органах прокуратури підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року в справі № 260/4835/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 09 квітня 2025 року.