Справа № 345/567/25
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/567/25
Провадження № 2-а/345/9/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Коваленко О.В.

представника відповідача Заболотної Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Калуської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 35 від 30.12.2024, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Калуської міської ради, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що постановою № 35 від 30.12.2024 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Калуської міської ради на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення державних стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою населених пунктів на підставі ст. 152 КУпАП. Позивачка вважає, що постанова № 35 від 30.12.2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Зокрема, при розгляді справи не встановлено та не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Адміністративна справа розглянута однобічно, не об`єктивно, з грубим процесуальним порушеннями, а саме: без зазначення, які правила благоустрою були порушені, без врахування обставин справи та особи порушника, без надання можливості ознайомитися з матеріалами справи для надання пояснень та заперечень.

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення № 14 від 22 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП стало порушення «Типових правил благоустрою території населеного пункту», що було виявлено 07.11.2024 року і складено припис №391 про усунення порушень від 07.11.2024р., яким було зобов`язано гр.

Позивачка зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2024 року не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою посадовою особою без участі позивачки, однак у протоколі вказано, що ОСОБА_1 від ознайомлення та підпису в протоколі відмовилась, що є надуманим та порушує права та законні інтереси позивачки, що в свою чергу тягне за собою його недопустимість, оскільки він був оформлений з порушення порядку, встановленого КУпАП.

Водночас під час оформлення матеріалів адміністративної справи позивачка, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була опитана, їй не було вручено протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, а отже вона не була ознайомлена з пред`явленим їй звинуваченням належним чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно неї було складеного за її відсутності.

Разом з цим позивачка зазначає, що під час складання даного протоколу про адміністративне правопорушення вона не була запрошена посадовою особою міської ради для проведення відповідної процесуальної дії, оскільки в матеріалах справи немає відповідних повідомлень про вручення їй поштового відправлення, а отже слід констатувати, що їй не були роз`яснені її права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, не надано можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Зазначена бездіяльність уповноваженої посадової особи негативно впливає на процесуальне положення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в умовах рівності та змагальності сторін є недопустимим.

Як вбачається з постанови адмінкомісії, пояснення ОСОБА_1 не були заслухані та не бралися до уваги при винесенні постанови.

Крім того, ОСОБА_1 не було вручено у встановленому законом порядку копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, чим обмежено її право на захист.

Окрім того, до матеріалів адміністративної справи, які складено щодо ОСОБА_1 , не долучено положення Правил благоустрою населених пунктів Калуської сільської ради, порушення саме яких констатовано відповідачем в оскаржуваному рішенні, більше того, в оскаржуваній постанові № 35 від 30.12.2024 року не зазначено конкретного пункту (пунктів) таких Правил.

У зв`язку з цим позивачка вважає, що є всі підстави для скасування постанови №36 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради, якою її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та призначено штраф в сумі 340 грн, оскільки така не містить жодних вказівок стосовно порушення ОСОБА_1 , яку притягнуто до адміністративної відповідальності, конкретних Правил благоустрою чи їх пункту, тобто суть правопорушення не відображена, що є порушенням ст. 256, 283 КУпАП. Отже, викладений зміст відомостей в оскаржуваній постанові та обсяг матеріалів адміністративної справи не доводять наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та належного розгляду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 загалом.

Крім того, оскаржувана постанова винесена без врахування вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП про обов`язкове з`ясування характеру вчиненого діяння, даних про особу правопорушника, його майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, - а це є самостійними підставами її скасування.

Позивачка вважає, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради від 30.12.2024 року №35 про притягнення мене до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.152 КУпАП підлягає скасуванню. Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови адміністративною комісією при виконавчому комітеті Калуської міської ради було допущено неповноту та неправильність при розгляді адміністративного протоколу № 14 від 22.11.2024 року, порушено права позивачки, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наслідком чого стало прийняття незаконної постанови №35 від 30.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

13.02.2025 ухвалою Калуського міськрайонного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.11-12).

03.03.2025 судом отримано відзив на позовну заяву від представника Калуської міської ради, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. У відзиві зазначено, що ОСОБА_1 отримала оскаржувану постанову особисто 07.01.2025, тому нею пропущено строк на оскарження постанови. Крім того, ОСОБА_1 була присутня 30.12.2024 на засіданні адміністративної комісії, надавала пояснення, подавала на розгляд комісії документи, проте заяв про перенесення розгляду справи з метою отримання юридичної допомоги чи ознайомлення з матеріалами справи не заявляла. Наявність факту встановлення огорожі в охоронній смузі каналу К-2 підтвердила, заперечувала виключно той факт, що це є порушенням. При винесенні оскаржуваної постанови було враховано особу порушника, а саме, що ОСОБА_1 є пенсіонером, тому на неї накладено мінімальний штраф, передбачений санкцією статті. При розгляді протоколу про адміністративне порушення, беручи до уваги факт визнання вчинення правопорушення, а саме встановлення огорожі ОСОБА_1 , адміністративна комісія прийняла постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності (а.с.16-18).

Ухвалою суду від 01.04.2025 замінено неналежного відповідача по справі Калуську міську раду на належного відповідача: Виконавчий комітет Калуської міської ради, оскільки судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена 30.12.2024 адміністративною комісією, яка діє при Виконавчому комітеті Калуської міської ради. Виконавчий комітет Калуської міської ради є окремою юридичною особою, .

У судовому засіданні позивачка та її представник позовну заяву підтримали з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, зазначених у відзиві, просила в позові відмовити. Також зазначила, що ОСОБА_1 отримала оскаржувану постанову 07.01.2025, тому нею пропущено строк оскарження даної постанови.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали та з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків.

07.11.2024 головним спеціалістом-інспектором сектору інспекторів з благоустрою Величком Р.М. було складено припис № 391 про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою. В приписі зазначено, що було виявлено порушення п.1 розділу 8 «Типових правил благоустрою території населеного пункту» та ч.1,5 ст.16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», а саме в с. Копанки по вул. Чорновола, 10 на землях комунальної власності виявлено самовільно встановлену огорожу в охоронній смузі каналу К-2 ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, ОСОБА_1 зобов`язано до 21.11.2024 демонтувати огорожу в охоронній смузі каналу К-2 за даною адресою (а.с.46).

22.11.2024 головним спеціалістом-інспектором сектору інспекторів з благоустрою Величком Р.М. було складено протокол № 14 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 22.11.2024 о 09.23 год. в АДРЕСА_1 , на землях комунальної власності виявлено самовільно встановлену огорожу в охоронній смузі каналу К-2. Гр. ОСОБА_1 припис про демонтаж огорожі не виконала, чим порушила п.1 розділу 8 «Типових правил благоустрою території населеного пункту» та ч.1,5 ст.16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», що підпадає під ознаки правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП (а.с.6, 44-45).

10.12.2024 відбулося засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради, про що складено протокол № 114. На даному засіданні мала розглядатися справа про адміністративне правопорушення згідно протоколу № 14 від 22.11.2024 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , однак розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 (а.с.22).

17.12.2024 ОСОБА_1 було відправлено повідомлення про виклик її на засідання комісії 30.12.2012, дане повідомлення ОСОБА_1 отримала (а.с. 25, 42, 43).

30.12.2024 відбулося засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради, про що складено протокол № 123. На даному засіданні розглядалася справа про адміністративне правопорушення згідно протоколу № 14 від 22.11.2024 про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 була присутня на даному засіданні (а.с.23-24).

30.12.2024 було винесено постанову № 35 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради. В постанові зазначено, що було розглянуто матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за порушення п.1 розділу 8 «Типових правил благоустрою території населеного пункту» та п.5 ч.1 ст.16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», що підпадає під ознаки правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП. В постанові також зазначено, що на засіданні адміністративної комісії ОСОБА_1 надавала адміністративній комісії цілий ряд документів, отриманих від державних установ Івано-Франківської області на підтвердження своїх намірів приватизувати оспорювану частину земельної ділянки в охоронній смузі каналу К-2, яка огороджена ОСОБА_1 . Також пояснила, що вважає, що дана огорожа нікому не мішає, а тому через постійні конфлікти з сусідами має такі проблеми, а також пояснила, що дана огорожа є тимчасовою та слугує для домашнього господарства щодо огорожі домашньої птиці. ОСОБА_1 свою вину повністю не визнає та розуміє про відповідальність, яка передбачена за вчинення даного правопорушення. Оскільки ОСОБА_1 не демонтувала огорожу, встановлену в охоронній смузі каналу К-2 на АДРЕСА_1 , та не привела у відповідність до чинного законодавства України документи на право користування земельними ділянками, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 із врахуванням обмежень у користуванні дорогами, проїздами та охоронної смуги каналу К-2, то адміністративна комісія постановила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (а.с.7, 20).

Також до матеріалів справи додано фото огорожі (а.с.47).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 92, статтею 99 (коли правопорушення вчинено громадянином), статтями 103-1, 103-2, 104, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 141, 142, 150-152, статтями, 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті181, частиною першою статті 182, статтями 183, 186, 212-1 цього Кодексу.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів».

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів, не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів (п. 2, 3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

За положеннями ч.ч. 1, 2, 4 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Стаття 152 КУпАП є бланкетною правовою нормою, має загальний зміст, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст диспозиції бланкетної правової норми передбачає певну деталізацію її положень іншими нормативно-правовими актами для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради встановлено, що позивачка порушила п. 1 розділу 8 Типових правил благоустрою території населеного пункту, п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Пунктом 1 розділу 8 Типових правил благоустрою території населеного пункту передбачено, що проектування малих архітектурних форм здійснюється з дотриманням Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, та ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій».

Стаття 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначає, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Судом встановлено, що охоронна смуга каналу К-2 є об`єктом благоустрою відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів

ОСОБА_1 намагалася приватизувати земельну ділянку, що знаходиться в охоронній смузі каналу К-2, на якій нею розміщена огорожа, однак на даний час нею не оформлено документів на право власності. Тому судом встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщена огорожа, є комунальною власністю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , на землях комунальної власності самовільно встановлену огорожу в охоронній смузі каналу К-2. Припис про демонтаж огорожі ОСОБА_1 не виконано.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого 152 КУпАП, оскільки нею порушено правила благоустрою територій населених пунктів, а саме п.1 розділу 8 «Типових правил благоустрою території населеного пункту» та п.5 ч.1 ст.16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів».

В судовому засіданні не підтвердилося твердження ОСОБА_1 про те, що її пояснення не були заслухані та не бралися до уваги при винесенні постанови, оскільки ОСОБА_1 була присутня 30.12.2024 на засіданні адміністративної комісії, надавала пояснення, подавала на розгляд комісії документи, проте заяв про перенесення розгляду справи з метою отримання юридичної допомоги чи ознайомлення з матеріалами справи не заявляла.

Також при винесенні оскаржуваної постанови було враховано особу порушника, а саме, що ОСОБА_1 є пенсіонером, тому на неї накладено мінімальний штраф, передбачений санкцією статті.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, суду доведена, постанова № 35 від 30.12.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності винесена у відповідності до вимог законодавства, то у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_1 пропустила строк оскарження постанови, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Судом враховано, що копію оскаржуваної постанови позивачка отримала 07.01.2025 особисто і, зважаючи на те, що вона являється особою пенсійного віку та відноситься до категорії осіб, які мають право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, вона звернулася до відповідного центру, де з урахуванням встановлених порядку та строків розгляду її звернення їй було надано адвоката тільки 21.01.2025 (а.с. 9), що являється поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки нею реалізовувалося конституційне право на професійну правничу допомогу. Після цього, в межах десятиденного строку, а саме: 27.01.2025 позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, однак, 28.01.2025 ухвалою суду її позовну заяву було залишено без руху, а в подальшому - 05.02.2025 було повернуто та роз`яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом. Таким чином, з урахуванням вказаної обставини, позивачка повторно звернулася до суду - 10.02.2025, тобто в межах десятиденного строку, який, на думку суду, бере свій відлік з моменту повернення позовної заяви. Виходячи з цих міркувань, судом одночасно з відкриттям провадження у справі поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення № 35 від 30.12.2024, яка була винесена адміністративною комісією при виконавчому комітеті Калуської міської ради.

На підставі ст.ст. 152, 218, 245, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Калуської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 35 від 30.12.2024, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Калуської міської ради - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.04.2025.

Головуючий: