Справа № 148/774/25
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 148/774/25
Провадження № 2-а/148/38/25
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2025 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О., ознайомившись із матеріалами справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

У провадження Тульчинського районного суду Вінницької області надійшли матеріали адміністративного прозову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 у якому позивач просить суд:

Прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у адміністративній справі і розглядати дану справу згідно п.3 ч.6 cm. 12 КАС України в порядку спрощеного адміністративного провадження за його відсутності;

Скасувати постанову тимчасово виконувача обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №24/3006 від 19.11.2024 року за ч. 3 cm. 210 КУпАП;

Закрити провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 cm. 210 КУпАП;

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, а також судовий збір.

Позовна заява підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та підсудна Тульчинському районному суду Вінницької області.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу. Крім того, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом досліджується дотримання позивачем строку, передбаченого для звернення до адміністративного суду відповідно до приписів ст.122 КАС України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в даній адміністративній справі в порядку ст. 171 КАС України, суддя встановив наявність підстав для залишення позову без руху, оскільки його подано з пропуском встановленого процесуальним законом строку. При цьому, при поданні позову не було подано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджуються причини пропуску такого строку.

За вказаного, ухвалою суду від 02.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано 10денний строк з дня отримання даної ухвали суду для усунення виявленого недоліку позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом із обґрунтуванням підстав для його поновлення та надання доказів, відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС.

Також, вказаною ухвалою суду, суд роз`яснив позивачу наслідки не усунення виявленого недоліку позову.

Ухвалу суду було направлено на вказану у позовній заяві адресу місця проживання позивача: АДРЕСА_1 .

07.04.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, однак в порушення ч. 6 ст. 161 КАС до даної заяви не додано доказів поважності пропущення такого строку, коли саме позивач отримав оскаржену постанову та не надано сам предмет оскарження, постанову № 24/30606 від 19.11.2024, що позбавляє суд дослідити її у судовому засіданні, крім цього клопотань про її витребування суду не надає, а клопоче про розгляд справи у його відсутності.

Хоча позивач і посилається на те, що постанову № 24/30606 він отримав лише 24.03.2025, однак доказів такого отримання не долучає до заяви, як не долучає і копію самої постанови.

Водночас із змісту заяви вбачається, що про порушення його прав позивач дізнався із застосунку ДІЯ 12.02.2025. Крім цього із долученого Акту про надання юридичних послуг від 26.02.2025 року вбачається, що позивач 24.02.2025 року украв угоду №В-24022501 про надання юридичних послуг, щодо оскарження штрафу.

26.02.2025 отримав на руки проект заяви до суду, але позов до суду направив поштовим зв`язком 27.03.2025 року.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення до суду з поважних причин.

Подібна за змістом правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду по справі № 640/5955/19 від 04 лютого 2021 року.

Крім цього із змісту позовної заяви вбачається, що позивач був повідомлений про розгляд справи ІНФОРМАЦІЯ_3 призначений на 19.11.2024, однак був призваний за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 та з 13.11.2024 перебуває на військовій службі.

Військова частина НОМЕР_1 не знаходиться у зоні бойових дій ( АДРЕСА_2 ) та є закладом освіти, що надає професійну (професійно-технічну освіту), а тому позивач не був позбавлений можливості звернутись до відповідача задля отримання інформації про хід та результат розгляду справи про адміністративне правопорушення, будучи повідомленим про місце, час та день розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Так, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Відтак, встановлення процесуальних строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності дисциплінує та слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Тому, враховуючи наведене вище, не вбачаю законних підстав задля поновлення строку на оскарження постанови відповідача, оскільки позивачем не надано доказів поважності його пропуску.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишеного без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч.1, 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зазначене кореспондується із приписами п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, відповідно до якого позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Оскільки судом не знайдено поважних причин для поновлення строку, зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не підтвердженні доказами. Інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду та доказів, що їх підтверджують, позивачем не надано, а тому вважаю, що матеріали позовної заяви підлягають поверненню позивачу на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 123, 169, 241, 243, 248, 256, 294-297 КАС України, суд,

П О С Т А Н ОВ И В :

Визнати вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду - неповажними.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення даної позовної заяви не перешкоджає особі, яка її подала, повторно звернутись до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Копію ухвали разом із позовною заявою надіслати позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена, за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.О.Дамчук