Справа № 240/9870/25
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/9870/25

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., розглядаючи позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області в особі Відділу примусового виконання рішень, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іванни Михалюк щодо не прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження у ВП № 77460945 від 10 березня 2025 року;

- зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іванну Михалюк прийняти постанови про закінчення виконавчого провадження у ВП № 77460945 від 10 березня 2025 року.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) перевіряючи на етапі відкриття провадження матеріали позовної заяви на відповідність вимогам статей 160, 161 КАС України та щодо подання позову у встановлений строк, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам цих норм Кодексу з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Види позовів дефіновано у статті 5 КАС України, якою визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2 частини першої цієї статті), визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3 частини першої цієї статті), визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини першої цієї статті).

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з викладом позовних вимог у прохальній частині позову позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо не прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження у ВП № 77460945, при цьому вказуючи постанову від 10 березня 2025 року. Проте, згідно з доданою до позову постановою від 10 березня 2025 року у ВП № 77460945 старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 77460945.

Водночас, за змістом заявленого позову позивач непогоджується із винесеною старшим державним виконавцем 10 березня 2025 року постановою про відкриття виконавчого провадження № 77460945, при цьому вказуючи, що отримав оскаржувані постанови 23 березня 2025 року, що дає підстави допускати оскарження й іншої постанови державного виконавця у межах спірного виконавчого провадження. Разом з тим, по тексту позовної заяви позивач висловлює незгоду щодо стягнення виконавчого збору, що, знову ж таки, дає припущення щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 березня 2025 року у ВП № 77460945 в частині стягнення виконавчого збору у сумі 32000 грн.

Тому суд звертає увагу, що у постанові від 26 вересня 2024 року у справі № 990/220/24 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що із законодавчих положень пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в поєднанні з вимогами статей 5, 77 цього Кодексу випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві хто, котрий саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст заявленого позову не дає однозначно встановити предмет оскарження та суть заявлених вимог, що потребує визначення з боку позивача.

Суд зауважує, що виходячи із закріпленого у статті 9 КАС України принципу диспозитивності, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Суд не вправі визначатись за позивача. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Також, частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Частиною шостою статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У позовній заяві позивач зазначає, що ним отримано оскаржувані постанови 24 березня 2025 року, при цьому не додавши належних доказів своїх доводів (поштовий конверт). Натомість, до суду з позовом позивач звернувся 04 квітня 2025 року, тобто з порушенням десятиденного строку звернення до суду з цим позовом, який закінчився 03 квітня 2025 року.

Заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску матеріали позову не містять.

Також, відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Клопотання мотивовано тим, що позивач не є прибутковою установою та не має власних коштів, повністю фінансується з Державного бюджету України, джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів населення є виключно Державний бюджет України. Позивачем здійснено додаткову заявку на сплату судового збору, яка залишилась без виконання.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні положення закріплено у частині першій статті 8 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 не є суб`єктом, на якого в даному випадку розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати (аналогічно вказав Верховний Суд в ухвалі від 15 жовтня 2024 року у справі № 560/7538/24).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання суб`єктом владних повноважень, юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позову майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

В порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України позивачем не додано документ про сплату судового збору.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За відсутності чіткості формулювання змісту заявлених вимог суд позбавлений можливості визначити позивачу належну до сплати суму судового збору. Тому звертає увагу, що за позицією Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 640/36133/21 позовні вимоги про визнання неправомірними дій державного/приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень є вимогами немайнового характеру; вимоги щодо оскарження постанов про стягнення виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця є вимогами майнового характеру. При цьому слід враховувати, що за правилами частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху.

Враховуючи викладене, задля усунення недоліків позовної заяви позивачу слід надати:

- заяви із уточненням в ній заявлених позовних вимог до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області в особі Відділу примусового виконання рішень шляхом приведення їх у відповідність до норм частини першої статті 5 КАС України та чіткої конкретизації, які саме протиправні, на переконання позивача, рішення / дії / бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області в особі Відділу примусового виконання рішень є предметом оскарження у поданому позові;

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням щодо поважності підстав його пропуску, підтверджених належними доказами;

- оригінал документа про сплату судового збору відповідно до змісту/кількості заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява буде повернута позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя О.Г. Приходько