Справа № 300/9023/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/9023/24 пров. № А/857/5897/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі № 300/9023/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м.Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЧуприна О.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі - відповідач 2), в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №72 від 23.09.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу та до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників періоди роботи на території російської федерації з 16.01.2002 по 14.09.2007 на посаді бурильника 6 розряду в цеху капітального ремонту свердловин, з 15.09.2007 по 29.06.2008 на посаді майстра капітального ремонту свердловин в цеху КРС, з 30.06.2008 по 04.06.2009 на посаді майстра капітального ремонту свердловин в цеху КРС, з 06.07.2009 по 11.05.2010 на посаді майстра капітального ремонту свердловин в цеху КРС, з 31.05.2010 по 02.05.2011 на посаді майстра капітального ремонту свердловин вахтовим методом, з 20.06.2011 по 10.05.2012 на посаді майстра капітального ремонту свердловин вахтовим методом, з 18.05.2012 по 10.04.2013 на посаді майстра капітального ремонту свердловин вахтовим методом, з 10.06.2013 по 06.05.2014 на посаді майстра капітального ремонту свердловин вахтовим методом, з 15.06.2015 по 07.06.2016 на посаді майстра капітального ремонту свердловин вахтовим методом, з 08.06.2016 по 15.05.2017 на посаді майстра капітального ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин, з 30.06.2017 по 27.06.2018 на посаді старшого майстра капітального ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин, з 01.07.2018 по 19.06.2019 на посаді старшого майстра капітального ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин, з 25.07.2019 по 18.07.2020 на посаді старшого майстра капітального ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин, вахтовим методом, з 08.08.2020 по 05.08.2021 на посаді старшого майстра капітального ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин, вахтовим методом, з 15.09.2021 по 26.07.2022 на посаді старшого майстра капітального ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин, вахтовим методом роботи;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу та до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників періоди роботи у Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин з 29.03.1988 по 28.10.1993 на посаді помічника бурильника четвертого розряду в цеху капітального ремонту свердловин №2, з 29.10.1993 по 05.07.1994 на посаді бурильника шостого розряду КРС 2, з 29.11.1994 по 01.04.2002 на посаді бурильника по шостому розряду в цеху капітального ремонту свердловин;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 14.09.2024.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі № 300/9023/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 23.09.2024 за №72 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 періоду роботи з 02.04.2002 по 29.06.2008, з 30.06.2008 по 04.06.2009, з 06.07.2009 по 11.05.2010, з 31.05.2010 по 02.05.2011, з 20.06.2011 по 10.05.2012, з 18.05.2012 по 10.04.2013, з 10.06.2013 по 06.05.2014, з 15.06.2015 по 07.06.2016, з 08.06.2016 по 15.05.2017, з 30.06.2017 по 27.06.2018, з 01.07.2018 по 19.06.2018, з 25.07.2019 по 18.07.2020, з 08.08.2020 по 05.08.2021, з 15.09.2021 по 26.07.2022 в ООО "Максима".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 періоду роботи з 29.03.1988 по 28.10.1993, з 29.10.1993 по 05.07.1994 та з 29.11.1994 по 01.04.2002 в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20453063) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач-2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що з 01.01.2023 російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому на осіб, які працювали в російській федерації не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні/перерахунку пенсії стажу роботи та заробітку на її території. Просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що ОСОБА_1 не звертався до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідачі повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх підстав для врахування до страхового та пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 періодів роботи з 02.04.2002 по 29.06.2008, з 30.06.2008 по 04.06.2009, з 06.07.2009 по 11.05.2010, з 31.05.2010 по 02.05.2011, з 20.06.2011 по 10.05.2012, з 18.05.2012 по 10.04.2013, з 10.06.2013 по 06.05.2014, з 15.06.2015 по 07.06.2016, з 08.06.2016 по 15.05.2017, з 30.06.2017 по 27.06.2018, з 01.07.2018 по 19.06.2018, з 25.07.2019 по 18.07.2020, з 08.08.2020 по 05.08.2021, з 15.09.2021 по 26.07.2022 в ООО "Максима" та до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 29.03.1988 по 28.10.1993, з 29.10.1993 по 05.07.1994 та з 29.11.1994 по 01.04.2002 в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин.

При цьому, суд зазначив, що як видно з розрахунку стажу (Форми РС-право) складеного ГУ ПФУ в Закарпатській області при розрахунку стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , до страхового стажу останнього зараховано, зокрема період роботи в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин з 29.11.1994 по 01.04.2002, а відтак, не підлягає врахуванню до страхового та пільгового стажу за Списком №2 період роботи позивача в ООО "Максима"" з 16.01.2002 по 01.04.2002, а лише починаючи з 02.04.2002 (з наступного дня після звільнення з Долинського управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин).

Також, суд першої інстанції зазначив, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, а тому зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно записів, вчинених у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 05.07.1982 та вкладки до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 08.07.2016 (а.с.21-31, 67-77, 157-178) ОСОБА_1 :

- з 02.07.1982 прийнятий на роботу учнем слюсаря в Автопідприємство Долинського Рай По;

- з 23.08.1982 звільнений з роботи у зв`язку з поступленням на навчання;

- з 01.09.1982 по 01.07.1985 навчався в СПТУ-13 м.Пологи;

- з 19.07.1985 прийнятий слюсарем по ремонту рухомого складу четвертого розряду ділянки ТР-І ЧТО-3 тепловозів;

- з 08.10.1985 звільнений у зв`язку із призовом на військову службу;

- з 15.10.1985 по 08.11.1987 служба в рядах Радянської армії;

- з 29.03.1988 прийнятий помічником бурильника по четвертому розряду в цех капітального ремонту свердловин №2 в Долинське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин;

- з 29.10.1993 переведений бурильником шостого розряду цеху КРС-2;

- з 05.07.1994 звільнений у зв`язку із ліквідацією цеху;

- з 06.10.1994 призначено виплату допомоги по безробіттю;

- з 28.11.1994 припинено виплату допомоги по безробіттю;

- з 29.11.1994 прийнятий на роботу бурильником по шостому розряду в цех капітального ремонту свердловин вахтовим методом;

- 03.06.1997 Долинське УПНП і КРС перейменовано у ВАТ "Капітальний ремонт свердловин";

- з 01.04.2002 звільнений за власним бажанням;

- з 16.01.2002 прийнятий бурильником 6 розряду в цех капітального ремонту свердловин в ООО "Максима";

- з 15.09.2007 переведений майстром капітального ремонту свердловин цеха КРС;

- з 29.06.2008 звільнений за закінченням строку дії дозволу на роботу;

- з 30.06.2008 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин в цех КРС в ООО "Максима";

- з 04.06.2009 звільнений за закінченням строку дії дозволу на роботу;

- з 06.07.2009 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин в цех КРС в ООО "Максима";

- з 11.05.2010 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 31.05.2010 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 02.05.2011 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 20.06.2011 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 10.05.2012 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 18.05.2012 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 10.04.2013 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 10.06.2013 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 06.05.2014 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 15.06.2015 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 07.06.2016 звільнений за закінченням строку дії спеціального права;

- з 08.06.2016 прийнятий в цех капітального підземного ремонту свердловин майстром КРС вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 15.05.2017 звільнений за закінченням строку дії спеціального права;

- з 30.06.2017 прийнятий в цех спеціального капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром КРС вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 27.06.2018 звільнений за закінченням строку дії спеціального права;

- з 01.07.2018 прийнятий в цех капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром КРС вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 19.06.2018 звільнений за закінченням строку дії спеціального права;

- з 25.07.2019 прийнятий в цех капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром КРС вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 18.07.2020 звільнений за закінченням строку дії спеціального права (патенту);

- з 08.08.2020 прийнятий в цех капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром капітального ремонту свердловин в ООО "Максима";

- з 05.08.2021 трудовий договір розірвано за закінченням строку дії спеціального права;

- з 15.09.2021 прийнятий в цех капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 26.07.2022 трудовий договір розірвано за закінченням строку дії спеціального права.

ОСОБА_1 16.09.2024 звернувся до відділу обслуговування громадян №5 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку №2 (а.с.63, 186-187). До вказаної заяви позивачем долучено документи на засвідчення обставин набуття останнім необхідного страхового та пільгового стажу (а.с.64, 188-189).

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за принципом екстериторіальності, розглянуло заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 та прийняло рішення про відому у призначенні пенсії від 23.09.2024 за №72. Відмову відповідач 2 мотивує тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж та пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно коментованого рішення, страховий стаж позивача становить 19 років 01 місяць і 10 днів, пільговий стаж за Списком №2 - відсутній. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 та вставки в трудову книжку НОМЕР_3 з 2002 по 2022 роки робота в росії, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991;

- до пільгового стажу не зараховано періоди роботи із 29.03.1988 по 01.04.2002 згідно архівної довідки №448/04-01/К-32 від 19.09.2024, оскільки даний період стажу можна розглянути після надання рішення комісії про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.36, 118, 180).

Згідно розрахунку стажу (Форма РС-право), складеного ГУ ПФУ в Закарпатській області при розрахунку стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , до страхового стажу зараховано періоди: з 02.07.1982 по 23.08.1982, з 01.09.1982 по 01.07.1985, з 19.07.1985 по 08.10.1985, з 15.10.1985 по 08.11.1987, з 29.03.1988 по 29.10.1993, з 30.10.1993 по 05.07.1994, з 06.10.1994 по 28.11.1994, з 29.11.1994 по 01.04.2002, з 01.09.2003 по 30.09.2003. Вказана обставина визнається та не заперечується сторонами (а.с.119, 131).

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.09.2024 за №72 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У частині 1 статті 44 Закону №1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених таким Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Як передбачено частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, згідно пункту "б" частини першої статті 13 наведеного Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України; - атестація робочих місць; - досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, статтю 13 Закону №1788-XII визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам; б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті „а для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах „б-„з для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті „а - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах „б-„з - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами „б-„г статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином стаття 13, частина 2 статті 14, пункт «б»-«г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, у справах «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 по справі №360/3611/20 в аналогічних відносинах дійшла до висновку, що застосуванню підлягають норми Закону №1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-IV, а в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Судом встановлено, що причиною відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно рішення від 23.09.2024 за №72 є відсутність у позивача страхового та пільгового стажу. При цьому, до страхового стажу не враховано періоди роботи позивача на території Російської Федерації, з мотивів того, що з 01.01.2023 Росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховано по 31.12.1991.

Так, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1982 та вкладки до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 08.07.2016 (а.с.21-31, 67-77, 157-178) ОСОБА_1 , серед іншого:

- з 16.01.2002 прийнятий бурильником 6 розряду в цех капітального ремонту свердловин в ООО "Максима";

- з 15.09.2007 переведений майстром капітального ремонту свердловин цеха КРС;

- з 29.06.2008 звільнений за закінченням строку дії дозволу на роботу;

- з 30.06.2008 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин в цех КРС в ООО "Максима";

- з 04.06.2009 звільнений за закінченням строку дії дозволу на роботу;

- з 06.07.2009 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин в цех КРС в ООО "Максима";

- з 11.05.2010 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 31.05.2010 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 02.05.2011 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 20.06.2011 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 10.05.2012 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 18.05.2012 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 10.04.2013 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 10.06.2013 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 06.05.2014 розірвано трудовий договір за закінченням строку дії спеціального права;

- з 15.06.2015 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом в ООО "Максима";

- з 07.06.2016 звільнений за закінченням строку дії спеціального права;

- з 08.06.2016 прийнятий в цех капітального підземного ремонту свердловин майстром КРС вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 15.05.2017 звільнений за закінченням строку дії спеціального права;

- з 30.06.2017 прийнятий в цех спеціального капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром КРС вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 27.06.2018 звільнений за закінченням строку дії спеціального права;

- з 01.07.2018 прийнятий в цех капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром КРС вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 19.06.2018 звільнений за закінченням строку дії спеціального права;

- з 25.07.2019 прийнятий в цех капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром КРС вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 18.07.2020 звільнений за закінченням строку дії спеціального права (патенту);

- з 08.08.2020 прийнятий в цех капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром капітального ремонту свердловин в ООО "Максима";

- з 05.08.2021 трудовий договір розірвано за закінченням строку дії спеціального права;

- з 15.09.2021 прийнятий в цех капітального і підземного ремонту свердловин старшим майстром капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи в ООО "Максима";

- з 26.07.2022 трудовий договір розірвано за закінченням строку дії спеціального права.

Також судом встановлено, що записи в трудовій книжці про вказані вище періоди роботи вчинені відповідно до вимог Інструкції № 58 та містять всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Такі записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Стосовно зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації, колегія суддів звертає увагу апелянта на таке.

Трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у оскаржувані періоди. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано, внаслідок чого, останні безпідставно не взяті до уваги апелянтом при призначенні пенсії.

Підставою для неврахування до пільгового стажу позивача вищевказаних періодів роботи на території російської федерації слугував висновок відповідача про те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Так, позивач в спірні періоди працював на підприємствах, які знаходилися на території російської федерації, а тому питання щодо можливості зарахування таких періодів роботи до пільгового стажу необхідно розглядати відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993р. (далі - Угода).

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та Російською Федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Тобто, дії пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів є протиправними.

Відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тому, припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022р. № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція апелянта, як пенсійного органу суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Зважаючи на викладене є вірним висновок суду першої інстанції, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць зараховується до трудового стажу, а отже Головне управління ПФУ в Закарпатській області протиправно не зарахував до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи, зокрема: з 02.04.2002 по 29.06.2008, з 30.06.2008 по 04.06.2009, з 06.07.2009 по 11.05.2010, з 31.05.2010 по 02.05.2011, з 20.06.2011 по 10.05.2012, з 18.05.2012 по 10.04.2013, з 10.06.2013 по 06.05.2014, з 15.06.2015 по 07.06.2016, з 08.06.2016 по 15.05.2017, з 30.06.2017 по 27.06.2018, з 01.07.2018 по 19.06.2018, з 25.07.2019 по 18.07.2020, з 08.08.2020 по 05.08.2021, з 15.09.2021 по 26.07.2022 в ООО "Максима".

Щодо підстав відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 29.03.1988 по 28.10.1993, з 29.10.1993 по 05.07.1994 та з 29.11.1994 по 01.04.2002 в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин у зв`язку із тим, що зазначений період роботи потребує підтвердження Комісією при ГУ ПФУ в Закарпатській області, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Порядку №18-1 цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Верховний Суд у постанові від 23.09.2021 у справі №227/4273/16-а (висновки якого в силу частини п`ятої статті 242 КАС України застосовуються при виборі і застосуванні норми права) вказав, що за змістом зазначених норм (пунктів 1, 3 Порядку №18-1) вбачається, що необхідність звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років необхідно лише у тому випадку, коли що у трудовій книжці відсутні дані про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня у виробництві зі шкідливими умовами праці. У випадку, що розглядається, в трудовій книжці, а також інших підтверджуючих пільговий стаж документах позивача чітко зазначено періоди роботи, її характер, що, в свою чергу, виключає необхідність звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

При цьому, як вірно враховано судом першої інстанції, право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.

В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації зазначеної у спірних документах.

Враховуючи наведене, оскільки матеріали справи містять відомості про пільговий характер роботи ОСОБА_1 бурильником шостого розряду в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність достатніх підстав для врахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періодів роботи з 29.03.1988 по 28.10.1993, з 29.10.1993 по 05.07.1994 та з 29.11.1994 по 01.04.2002.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі № 300/9023/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос