Справа № 463/9519/24
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №463/9519/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі позивач, АТ «Укрзалізниця») звернулося до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, НОМЕР_1 прикордонний загін), в якому просить скасувати постанову № 6 від 30 вересня 2024 року про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2024 позивач отримав на свою електронну адресу супровідний лист та постанову № 6 від 30.09.2024 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями. Зазначає, що з оскаржуваної постанови йому стало відомо, що 13.09.2024 о 07 годині 15 хвилин, в пункті пропуску для залізничного сполучення «Мостиська» прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », під час перевірки документів у пасажирів, які перетинали державний кордон у потязі № 35 сполученням «Одеса-Перемишль» (виконується перевізником АТ «Українська залізниця») у вагоні № 1 виявлено особу, яка перевозилась з України до Республіки Польща без документів, що посвідчують особу та пред`явника та надають право на перетинання державного кордону України. В той же день щодо вказаної особи-пасажира було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про прикордонний контроль», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Вважає, що відповідач порушив вимоги статті 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень», оскільки протокол про правопорушення на адресу АТ «Укрзалізниця» не направлявся; особа, яка підписала протокол від імені АТ «Укрзалізниця» - невідома; перевізник не був ознайомлений зі змістом протоколу та статті 6 цього ж Закону, оскільки АТ «Укрзалізниця» не було повідомлене про місце і час розгляду справи; справа була розглянута за відсутності представника перевізника.

Зазначає, що відповідач у постанові № 6 від 30.09.2024 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями посилається на порушення іноземним громадянином вимог п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про прикордонний контроль» та зауважує, що АТ «Укрзалізниця» не несе відповідальність за наявність відповідного паспортного документа у особи, яка не була пасажиром поїзда. Просить задовольнити позов повністю.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у законності оскаржуваної постанови.

Щодо громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), який перевозився з України до Республіки Польща без документів, що посвідчують особу пред`явника та надають право на перетинання державного кордону України, 13.09.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення, за порушення вимог п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про прикордонний контроль», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП. Вказує, що посадовою особою НОМЕР_1 прикордонного загону того ж дня, 13.09.2024, складено протокол про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями № 440204.

З приводу тверджень позивача щодо того, що протокол про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезення № 440204 не направлявся на адресу АТ «Укрзалізниця», зазначає, що враховуючи вимоги статті 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень», відповідний протокол був складений у присутності представника перевізника ОСОБА_4 , який ознайомлений (наявний підпис) зі змістом відповідного протоколу і про дату та час розгляду справи, другий примірник протоколу йому було вручено. Перший примірник разом з іншими документами, що стосуються справи, 16.09.2024 надійшли на адресу НОМЕР_1 прикордонного загону особі, уповноваженій накладати штраф.

Зазначає, що 23.09.2024 на адресу 7 прикордонного закону надійшло клопотання від представника ОСОБА_4 , адвоката Ситніка Володимира, щодо перенесення розгляд справи та направлення всіх матеріалів справи. Зазначене клопотання виконане 26.09.2024, а також повідомлено адвокату Ситніку В., що справа про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями щодо АТ «Українська залізниця» призначена до розгляду о 12 год 00 хв 30.09.2024 за адресою: 79010, вул. Личаківська, 74, м. Львів.

Вказує, що відповідно до статті 6 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» справа про правопорушення розглядається в присутності представника перевізника. В разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення представника про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду. Зауважує, що оскільки представник був сповіщений про місце і час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду на адресу НОМЕР_1 прикордонного загону не надходило, тому справу було розглянуто за відсутності представника, а копія постанови № 6, відповідно до статті 12 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» надіслана перевізнику, який її отримав 01.10.2024.

Відповідач також звертає увагу, що 13.09.2024 Мостиським районним судом Львівської області громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якого було складено 13.09.2024 протокол про адміністративне правопорушення, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП. Дана постанова не оскаржувалась.

Водночас, представник АТ «Укрзалізниця» Мельничук М.М. у поясненнях з цього факту зазначив, що 13.09.2024 під час здійснення посадки він посадив громадянина Республіки Польща по довідці.

Враховуючи зазначені факти, відповідач вважає, що на момент розгляду справи про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями (30.09.2024), у представників НОМЕР_1 прикордонного загону було підтвердження, що міжнародним перевізником, а саме АТ «Українська залізниця», не виконано обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира паспортного документа, необхідного для в`їзду до держави прямування та здійснено спробу перевезення пасажира через державний кордон України без паспортного документа, візи або інших документів, необхідних для в`їзду до держави прямування або транзиту.

Також звертає увагу, що представником АТ «Укрзалізниця» не було пред`явлено процесуальних документів щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) за безквитковий проїзд та не вживались заходи щодо залишення ним поїзда на найближчій станції, всупереч тому, що під час здійснення прикордонного контролю громадянин Республіки Польща перебував у потязі № 735 сполученням «Одеса-Перемишль» без квитка.

У зв`язку з наведеним, зазначає, що всі процесуальні документи, а саме: протокол про адміністративне затримання ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), рапорти військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону, протокол № 440204 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями, рішення Мостиського районного суду Львівської області, свідчать про те, що в особи-пасажира були відсутні документи, що посвідчують особу та які необхідні для перетинання державного кордону України. Просить у задоволенні позову відмовити, постанову від 30.09.2024 № 6 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями залишити без змін.

Не погоджуючись із відповідачем, позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій щодо аргументів, наведених у відзиві, заперечив з таких підстав. Вказує, що протокол про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями № 440204 отримав разом з відзивом на позовну заяву 06.12.2024. Із протоколу йому стало відомо, що цей документ складений у присутності представника перевізника Мельничука М.М. Зауважує, що до складеного протоколу не додано повноважень цього представника, як того вимагають правовстановлюючі документи товариства. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2023 № 1338) затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця», згідно із статтею 128 якого встановлені повноваження Голови правління. Голова правління, крім іншого, представляє товариство у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, міжнародними організаціями (п.5).

Вважає, що на час складення протоколу про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями № 440204 від 13.09.2024 ОСОБА_4 не мав права від імені АТ «Українська залізниця» представляти товариство у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, міжнародними організаціями, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тому стверджує, що протокол про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями № 440204 від 13.09.2024 складено без представника перевізника, у цьому протоколі до виявленого правопорушника гр. Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 застосовано слово «пасажир», але номер проїзного документу в відсутній, як і відсутні свідки складання вказаного протоколу, також не зазначено місце вчинення правопорушення та такий складено щодо правопорушника, особу якого не встановлено.

Відповідач щодо аргументів, наведених у відповіді на відзив, заперечив з таких підстав. Щодо тверджень позивача щодо відсутності повноважень у ОСОБА_4 представляти товариство у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, міжнародними організаціями, зазначає, що враховуючи вимоги статті 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень», відповідний протокол складений у присутності представника перевізника Мельничука М.М. (провідник), поряд з цим у розгляді справи мав можливість прийняти участь уповноважений представник «Акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень».

Враховуючи вимоги статті 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення. Із цієї норми закону випливає, що відповідний протокол також може бути підписаний і у присутності представника перевізника (провідника). Така правова позиція викладена у справах про правопорушення, пов`язаних з міжнародними пасажирськими перевезеннями № 463/7382/23, № 380/231/24, № 380/194/24, № 463/3478/24 та № 463/1570/24.

Зауважує, що у поясненнях ОСОБА_4 зазначено, що він, провідник потягу, о 14 год 30 хв 12 вересня 2024 року посадив громадянина Республіки Польща по довідці витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (із пояснень стає відомо, де і куди ОСОБА_4 посадив громадянина Республіки Польща і яким чином встановлювалась особа). Також у протоколі зазначено місце вчинення правопорушення, а саме: пункт пропуску «Мостиська».

Щодо тверджень позивача щодо того, що протокол складено відносно правопорушника, особу якого не встановлено, зазначає, що враховуючи вимоги статті 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» протокол від 13.09.2024 № 440204 був складений саме на юридичну особу в формі товариства, а саме - Акціонерне товариство «Українська залізниця», яка здійснює міжнародні пасажирські перевезення (та забезпечує перевезення осіб потягом № 35 сполученням «Одеса-Перемишль»), а не на фізичну особу громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач 21.10.2024 (вх.№ 33368) подав клопотання про долучення письмових доказів.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21.10.2024 матеріали адміністративного позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови від 30.09.2024 № 6 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями передано за предметною підсудністю на розгляд Львівському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024 справу передано для розгляду судді Хомі О.П.

Ухвалою від 26.11.2024 справу прийнято до провадження і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 02.12.2024 (вх.№ 88997) подав відзив на позовну заяву.

Позивач 11.12.2024 (вх. № 91399) подав відповідь на відзив.

Відповідач 16.12.2024 (вх. № 92342) подав заперечення на відповідь на відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Інспектор прикордонної служби вищої категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) майстер-сержант ОСОБА_5 на підставі статті 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» склала протокол № 440204 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями від 13.09.2024 щодо перевізника Акціонерне товариство «Українська залізниця», представник перевізника - ОСОБА_4 .

Обставини правопорушення: зазначеним перевізником не виконано обов`язок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для виїзду до держави прямування (транзиту), що призвело до спроби перевезення через державний кордон України 13 вересня 2024 року о 07 год. 15 хв. рейсом № 35 за маршрутом «Одеса-Перемишль» в пункті пропуску «Мостиська» без необхідних документів для виїзду з України до Республіки Польща одного пасажира, а саме: (зі слів) гр. Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , без документів, що посвідчують особу, чим учинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень». Свідки правопорушення відсутні. ОСОБА_4 зі змістом протоколу ознайомлений, другий примірник протоколу отримав 13.09.2024, що підтверджується його підписами.

ОСОБА_4 у поясненнях від 13.09.2024 зазначив, що він, провідник потягу № 35, о 14 год. 30 хв. 12 вересня 2024 року посадив громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 по довідці витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Того ж дня інспектор прикордонної служби вищої категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) майстер-сержант ОСОБА_5 , керуючись статтями 260-263 КУпАП, склала протокол про адміністративне затримання ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , гр. Республіки Польща, на строк до 3-х діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Із рапорту інспектора прикордонної служби вищої категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділуприкордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) майстер-сержанта ОСОБА_5 видно, що під час перевірки інспектором наявності документів у пасажирів 1 вагону потягу № 35 сполученням «Одеса-Перемишль» громадянин Республіки Польща ОСОБА_3 не зміг пред`явити необхідних документів для виїзду з України до Республіки Польща у зв`язку з тим, що їх викрали (наявна заява в поліцію).

Мостиським районним судом Львівської області 13.09.2024 у справі № 448/1688/24 громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП. Постанова у справі № 448/1688/24 набрала законної сили 24.09.2024.

Начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) підполковник ОСОБА_6 16.09.2024 направив начальнику НОМЕР_1 прикордонного загону в порядку частини 5 статті 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» справу, в тому числі протокол № 440204, про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями для подальшого розгляду.

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_1 30.09.2024 винесено постанову № 6 про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на перевізника Акціонерне товариство «Українська залізниця» накладено штраф у розмірі 142 316 грн за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Постанова № 6 від 30 вересня 2024 року про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями, є предметом оскарження.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 45 Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення передбачає, що пасажир, відправник і одержувач багажу або товаробагажу зобов`язані дотримуватися паспортно-адміністративні (в тому числі візові), митні та інші правила, встановлені при проїзді залізничним транспортом у міжнародному сполученні, як щодо себе, так і по відношенню до своєї ручної поклажі, багажу і товаробагажу. Залізниця не має права контролювати дотримання зазначених правил, за винятком встановлених органами залізниць або міжнародними угодами в галузі залізничного транспорту, і не несе відповідальності за невиконання цих правил пасажиром, відправником та одержувачем багажу або товаробагажу.

Згідно з пунктами 1-4 статті 7 Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми, без шкоди для міжнародних зобов`язань стосовно вільного пересування осіб Сторони будуть посилювати, наскільки це можливо, такий прикордонний контроль, який може бути необхідним для запобігання й виявлення торгівлі людьми.

Кожна Сторона вживає законодавчих або інших відповідних заходів для запобігання, наскільки це можливо, використанню транспортних засобів, які експлуатуються комерційними перевізниками, для вчинення правопорушень, визначених згідно із цією Конвенцією.

Де це доцільно й без шкоди для відповідних міжнародних конвенцій такі заходи включають запровадження обов`язку комерційних перевізників, зокрема будь-якої транспортної компанії або власника чи оператора будь-якого транспортного засобу, упевнитися, що всі пасажири мають проїзні документи, які вимагаються для в`їзду до приймаючої держави.

Кожна Сторона вживає необхідних заходів згідно зі своїм внутрішнім законодавством для забезпечення санкцій у випадках порушення обов`язку, викладеного в пункті 3 цієї статті.

Пунктами 1-4 статті 11 Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї, що доповнює Конвенцію Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності встановлено, що без шкоди для міжнародних зобов`язань щодо вільного пересування людей Держави-учасниці, наскільки це можливо, встановлюють такі заходи прикордонного контролю, які можуть знадобитися для попередження і виявлення торгівлі людьми.

Кожна Держава-учасниця вживає законодавчих або інших належних заходів для попередження, наскільки це можливо, використання транспортних засобів, експлуатованих комерційними перевізниками, при вчиненні злочинів, визнаних такими відповідно до статті 5 цього Протоколу.

У відповідних випадках і без шкоди для застосовних міжнародних конвенцій такі заходи включають встановлення для комерційних перевізників, у тому числі будь-якої транспортної компанії або власника чи оператора будь-яких транспортних засобів, зобов`язання переконатися в тому, що всі пасажири мають документи на в`їзд/виїзд, необхідні для в`їзду до приймаючої держави.

Кожна Держава-учасниця вживає необхідних заходів, відповідно до свого внутрішнього законодавства для того, щоб передбачити санкції за порушення зобов`язання, встановленого в пункті 3 цієї статті.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 22-1 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 № 273/96-ВР (далі Закон № 273/96-ВР) під час перевезення у міжнародному залізничному сполученні пасажир зобов`язаний мати належним чином оформлені документи, необхідні для в`їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та пред`явити їх перевізникові на його вимогу.

Перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні, крім обов`язків, передбачених статтею 22 цього Закону, зобов`язаний до початку такого перевезення перевірити наявність у пасажира паспортного документа, що посвідчує особу пред`явника, або документа, що його замінює, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред`явив необхідні документи.

За невиконання обов`язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього документів, зазначених у частині другій цієї статті, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Преамбулою Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» від 10.01.2002 № 2920-III (далі Закон № 2920-III) визначено, що цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Згідно з частиною 1 та 4 статті 1 Закону № 2920-III підприємства (їх об`єднання), установи, організації та фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира паспортного документа, візи або інших документів, необхідних для в`їзду до держави прямування або транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без таких документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу в розмірі сорока семи прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленому на 1 січня календарного року, за кожного такого пасажира, але не більше шестисот таких прожиткових мінімумів за одне перевезення.

Перевізник звільняється від відповідальності, передбаченої цією статтею, якщо доведе, що документи, надані йому пасажиром перед початком міжнародного пасажирського перевезення, дали йому достатні підстави вважати, що пасажир мав документи, необхідні для в`їзду до держави прямування, транзиту.

Згідно з пунктом 7.2. Розділу 7 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006 № 1196, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.04.2007 року за № 310/13577 (далі Правила перевезення), посадка в поїзд осіб, що здійснюють поїздку за повними, пільговими, у тому числі безплатними та груповими, проїзними документами, здійснюється за умови наявності проїзного документа та документа, що посвідчує особу (паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідчення водія, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзного документа для виїзду за кордон особи, яку визнано біженцем, та особи, яка потребує додаткового захисту, довідки про звернення за захистом в Україні, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, картки мігранта, посвідчення біженця, проїзного документа біженця, паспортного документа іноземця та особи без громадянства), для пасажирів пільгових категорій - додатково оригіналу документа, що підтверджує право на пільговий проїзд.

Для осіб, які звільнилися з місць позбавлення волі, при проїзді їх до місця проживання документом, що засвідчує особу, є довідка про звільнення.

Відповідно до пункту 7.3. Розділу 7 Правил перевезення провідник (стюард) вагона зобов`язаний перед подачею поїзда для посадки пасажирів вивісити трафарет та порядковий номер вагона, а після зупинки вагона - своєчасно відкрити двері та розпочати посадку пасажирів, перевіряючи проїзні документи, їх відповідність даті відправлення поїзда, номеру поїзда і вагона, відповідність ваги і розмірів ручної поклажі встановленим нормам, а в разі потреби - перевізні документи про оплату ручної поклажі, що перевозиться разом з пасажиром.

Пасажири без проїзних документів чи з недійсними проїзними документами, з прізвищем та іменем у проїзному документі, які не відповідають даним документа, що посвідчує особу (за винятком допущених описок не більше трьох знаків), без документів, що посвідчують особу, з ручною поклажею більше встановлених норм та з перевищенням розмірів, установлених для ручної поклажі, у вагон не допускаються.

У разі виявлення під час перевірки у поїзді пасажира без проїзного документа та документів, які посвідчують особу, а також документів, що підтверджують право на пільговий проїзд, пасажира з недійсним проїзним документом, з прізвищем та іменем (за винятком допущених описок не більше трьох знаків) у проїзному документі, які не відповідають даним документа, що посвідчує особу, він уважається безквитковим і повинен сплатити штраф та оплатити проїзд від станції посадки до станції призначення. У разі відмови від сплати штрафу та вартості проїзду пасажир повинен залишити поїзд на найближчій станції для подальшого оформлення вартості проїзду та протоколу про адміністративне правопорушення в установленому порядку із залученням представників правоохоронних органів.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI, в редакції від 03.09.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 15 Закону № 3773-VI визначено перелік документів, що дають право для в`їзду в Україну та виїзду з України іноземців та осіб без громадянства, а саме: для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України; для іноземців - громадян держав, які можуть в`їжджати в Україну без візи відповідно до законодавства України чи міжнародного договору України, - паспортний документ або інший документ, якщо це передбачено міжнародним договором України

Угодою між Україною та Європейським Співтовариством про спрощення оформлення віз передбачено, що іноземці та особи без громадянства, а також громадяни України прямують до країн-членів ЄС по безвізовому режимі (90 днів протягом 180 днів) за наявності закордонного паспорта (біометричного паспорта або закордонного паспорта старого зразка, термін дії ще якого не закінчився).

З аналізу наведених правових приписів висновується, що перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні зобов`язаний до початку такого перевезення перевірити наявність у пасажира проїзного документа та документа, що посвідчує особу.

Натомість, як видно з матеріалів справи, позивачем вказаний обов`язок не виконано, оскільки довідка витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, яку Matusic Artur пред`явив, не є паспортним документом, що посвідчує особу іноземця та відповідно не надає право на виїзд з України в розумінні Правил перевезення та Закону № 3773-VI.

Наявними у матеріалах справи доказами, серед яких: пояснення провідника ОСОБА_4 від 13.09.2024, протоколом № 440204 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями, рапортом інспектора прикордонної служби вищої категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) майстер-сержанта ОСОБА_5 від 13.09.2024, постанова Мостиського районного суду Львівської області від 13.09.2023, яка набрала законної сили, підтверджується відсутність у пасажира ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 ) документів, необхідних для перетинання державного кордону України.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) не був пасажиром поїзда, оскільки представником АТ «Українська залізниця» не надано суду жодних доказів (документів) щодо притягнення до відповідальності вказаної особи за безквитковий проїзд та жодних доказів вжиття перевізником заходів щодо залишення ним поїзда на найближчій станції чи притягнення його до відповідальності суд не бере до уваги, оскільки такі не спростовують факту відсутності у ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), який перебував у вагоні № 1 потягу № 35 сполученням «Одеса-Перемишль» перевізника АТ «Українська залізниця» документів, необхідних для перетинання державного кордону України, під час здійснення паспортного контролю.

Встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів фактичні обставини справи свідчать, що перевізником АТ «Українська залізниця» не виконано обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у названого вище пасажира документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, чим порушено вимоги статті 1 Закону № 2920-III та ст.22-1 Закону № 273/96-ВР.

Доводи позивача про не повідомлення відповідачем представника АТ «Українська залізниця» про розгляд справи є безпідставними з огляду на таке.

Стаття 2 Закону № 2920-III передбачає, що справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України.

Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Згідно із статтею 3 Закону № 2920-III посадовою особою відповідного органу охорони державного кордону України, яка виконує функції із здійснення прикордонного контролю, про вчинення правопорушення складається протокол.

У протоколі зазначаються:

дата і місце його складення;

прізвище, ім`я, по батькові, посада особи, яка склала протокол;

назва перевізника, його юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце реєстрації;

прізвище, ім`я, по батькові особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника, у присутності якого складено протокол;

прізвище, ім`я, по батькові свідків (за наявності);

дата і місце вчинення правопорушення;

нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення;

інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка керує транспортним засобом, або представник перевізника має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

Протокол складається у двох примірниках. Перший примірник разом з іншими документами, що стосуються справи, надсилається протягом трьох робочих днів з дня вчинення правопорушення посадовій особі, уповноваженій накладати штраф. Другий примірник вручається особі, яка керує транспортним засобом, або представнику перевізника під розписку.

Як встановив суд, і що підтверджується матеріалами справи, протокол № 440204 від 13.09.2024 був складений щодо перевізника - юридичної особи АТ «Українська залізниця», який здійснює міжнародні пасажирські перевезення та забезпечує перевезення осіб потягом № 35 сполученням «Одеса-Перемишль», а не на фізичну особу ОСОБА_4 .

Із врахуванням вимог статті 3 Закону № 2920-III, зазначений протокол складено саме у присутності представника перевізника Мельничука М.М., оскільки він був провідником (дана інформація підтверджується поясненнями безпосередньо ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи).

Відповідно до статті 5 Закону № 2920-III особами, які беруть участь у розгляді справи, визнаються: представник перевізника; свідки; експерт; перекладач; захисник.

Частиною 1 статті 6 Закону № 2920-III передбачено, що справа про правопорушення розглядається в присутності представника перевізника. В разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення представника про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Положеннями частини 1, 2 та 4 статті 12 Закону № 2920-III встановлено, що посадова особа органу охорони державного кордону України, уповноважена накладати штрафи, приймає відповідне рішення протягом п`ятнадцяти днів після надходження протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи. Рішення оформляється постановою відповідної особи.

У справі про правопорушення посадова особа органу охорони державного кордону України виносить одну з таких постанов:

1) про накладення штрафу;

2) про закриття справи.

Постанова у справі про правопорушення повинна містити:

найменування посади, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка винесла постанову;

дату розгляду справи;

відомості про перевізника, щодо якого розглядається справа;

викладення обставин, установлених при розгляді справи;

зазначення Закону, яким передбачається відповідальність за таке правопорушення;

прийняте у справі рішення;

розрахунковий рахунок та установу банку, до якої можна сплатити штраф;

вказівку про порядок і строк її оскарження до суду.

Постанова підписується посадовою особою органу охорони державного кордону України, яка розглянула справу.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Копія постанови про накладення штрафу протягом трьох днів вручається або надсилається перевізнику, щодо якого її винесено.

Суд висновує, що належними і допустимими доказами підтверджено, що протокол №440204 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями відповідає встановленим вимогам, а відповідач розглянув справу у спосіб, передбачений законом, повідомивши про розгляд справи представника АТ «Українська залізниця» та надавши йому копію протоколу та докази вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказані вимоги щодо доказування правомірності прийняття спірної постанови виконав.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи постанову відповідача № 6 від 30 вересня 2024 року про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями, на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд прийшов до висновку, що така прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено, тому відсутні підстави для скасування такої постанови.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд висновує про безпідставність позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гетройця, буд. 5, м. Київ, 03150, ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома