Справа № 380/19677/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/19677/24 пров. № А/857/4716/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року в справі №380/19677/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій,-

суддя в 1-й інстанції Грень Н.М.,

час ухвалення рішення 31 грудня 2024року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання зарахувати період роботи з 01.01.2022 по 26.07.2024 на посаді прибиральника службових приміщень відокремленого підрозділу "Шахтаспецмонтажно-налагоджуване управління" Державного підприємства "Львіввугіляя", призначити та виплачувати пенсію за віком з 26.07.2024.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2022 по 31.03.2024 на посаді прибиральника службових приміщень відокремленого підрозділу "Шахтаспецмонтажно-налагоджуване управління" Державного підприємства "Львіввугіляя" та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що період роботи з 01.01.2022 по 31.03.2024 не зарахований до страхового стажу позивачки, оскільки відсутня сплата страхових внесків підприємством згідно даних Реєстру. Також вважає скаржник, що дії зобов`язального характеру може здійснювати лише пенсійний орган визначений за принципом екстериторіальності.

Позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловила незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Просить оскаржене рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 12.07.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Так, 19.07.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 41 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивачка не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, звернулася з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: - з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 року (далі Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відмовляючи позивачці у врахуванні спірного періоду до її страхового стажу, Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області виходило з того, що відсутній достатній стаж, позаяк не зараховано період роботи з 01.01.2022 по 31.03.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст. 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Вказане свідчить про те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, яка викладена Верховним Судом раніше, зокрема у постанові від 09.09.2019 у справі № 242/5448/16-а.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що спірний період підтверджується записом у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 29.11.1982, а саме запису №24 про те що з 02.10.2019 року позивачка прийнята на роботу у відокремлений підрозділ «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління» Державного підприємства «Львіввугілля» на посаду : прибиральник службових приміщень. А також, це підтверджується довідкою від 02.09.2024 №11-06/290-12 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії, виданої відокремленим підрозділом «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління» Державного підприємства «Львіввугілля».

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області протиправно відмовило позивачці у зарахуванні до ї страхового стажу періоди роботи з 01.01.2022 по 31.03.2024. Тому, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.07.2024 року №41 про відмову у призначенні пенсії підлягають скасуванню, а спірний стаж зарахуванню.

Разом з тим, щодо доводів апелянта про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не приймало спірне рішення, тому підстави для зобов`язання вчинення дій останнім відсутні, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Як вбачається з матеріалів справи, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Таким чином, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви та зарахування стажу роботи має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, а тому судом першої інстанції помилково зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до страхового стажу спірні періоди роботи, а відтак рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними та обґрунтованими з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції щодо зобов`язання апелянта зарахувати позивачу до страхового стажу спірні періоди роботи та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії дійшов помилки у визначенні пенсійного органу, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду в цій частині підлягає зміні; в решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно і повно встановив обставини справи, тому відповідно до ст.316 КАС України рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про те, що дії зобов`язального характеру має вчинити Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, відтак виходячи з положень ст.139 КАС України з останнього необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.139, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року в справі №380/19677/24 змінити, замінивши у абз.3 резолютивної частини судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року в справі №380/19677/24 в частині стягнення судових витрат скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року в справі №380/19677/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 09 квітня 2025 року.