Справа № 160/22206/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
16.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу, як роботу за Списком №2 ОСОБА_1 , з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року на посаді молодша медична сестра буфетниця у туберкульозному відділенні для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на туберкульоз у міській клінічній лікарні №6 в подальшому Комунальний заклад «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради»; з 01.01.2015 року по 12.09.2023 року на посаді молодша медична сестра буфетниця, з 13.09.2023 року по 18.01.2024 року молодша медична сестра прибиральниця у Комунальний заклад «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради в подальшому КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради, в подальшому Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпропетровської обласної ради»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 роботу з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року на посаді молодша медична сестра буфетниця у туберкульозному відділенні для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на туберкульоз у міській клінічній лікарні №6 в подальшому Комунальний заклад «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» з 01.01.2015 року по 12.09.2023 року на посаді молодша медична сестра буфетниця, з 13.09.2023 року по 18.01.2024 року молодша медична сестра прибиральниця у Комунальному закладі «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради в подальшому КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради, в подальшому Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» в подвійному розмірі до стажу роботи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пільгову пенсію по Списку №2 ОСОБА_1 відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції від 05.11.1991 року №1788-ХП, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року за №1-р/202 з 18.01.2024 року.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що у неї наявне право на зарахування спірних переодів до стажу роботи за Списком №2 та у подвійному розмірі як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зі спірними рішеннями позивач не погоджується, посилаючись на те, що рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) положення статті 13, частини другої статті 14, пунктів "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. А відтак, позивач, як жінка, яка на момент звернення із заявою досягла 50-річного віку та набула необхідного загального стажу з урахуванням статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пільгового стажу роботи за Списком №2, має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 року №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, належним чином посвідчені копії пенсійної справи ОСОБА_1 .
30.08.2024 року від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою від 02.09.2024 року позовну заяву залишено без руху.
11.09.2024 року від ГУ ПФУ в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог. Відповідач зауважив, що після прийняття ним 16.02.2024 рішення про відмову у призначенні пенсії, позивач декілька разів зверталася із заявами про призначення пенсії. Тож, з прийняттям органами ПФУ інших рішень про відмову у призначенні пенсії позивачу, рішення від 16.02.024 року фактично вичерпало юридичну силу та не створює жодних юридичних наслідків. Наголошено, що на даний час, до статті 114 Закону №1058-IV не внесені зміни, даний Закон є чинним та не визнаний таким, що не відповідає Конституції України, а враховуючи основні правила розв`язання колізій між чинними актами права, які є рівними за своєю юридичною силою, застосовується пізніше прийнятий акт. Отже, в даному випадку застосовується Закон №1058-IV від 09.07.2003 року.
30.09.2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Ухвалою від 15.10.2024 року продовжено розгляд справи.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Сумській областях правом на подання відзиву не скористались.
Водночас ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не надало витребувані судом матеріали пенсійної справи позивача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Позивач зверталась до пенсійних органів із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду яких прийнято наступні рішення.
25.01.2024 року ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії (заява від 18.01.2024 року).
Страховий стаж 38 років 11 місяців 21 день.
Вік заявника 54 роки 07 місяців 11 днів.
Стаж роботи за Списком №2 відсутній.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи згідно з довідкою №12 від 09.01.2024 року, оскільки довідка не відповідає додатку №5 постанови КМУ №637 від 12.08.1993 року (відсутній третій підпис та скріплено печаткою «для документів») та стаж роботи за Списком №2 згідно з довідкою №556 від 28.12.2023 року, оскільки посада вказана у довідці молодша медична сестра (санітарка-буфетчиця) не відповідає посаді, яка зазначена в переліку постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року (молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині), даний період можливо зарахувати після надходження акту зустрічної перевірки.
Вік заявника 54 роки 08 місяців 01 день.
Страховий стаж 39 років 02 місяці 21 день.
Пільговий стаж в особи не визначений.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи, що зазначені в довідках №12 від 09.01.2024 року та №556 від 28.12.2023 року, оскільки зазначені посади відсутні в переліку посад, визначених у постанові КМУ №36 від 16.01.2003 року.
Вік заявника 54 роки 10 місяців.
Страховий стаж 39 років 02 місяці 21 день, з урахуванням кратності 43 роки 10 місяців 12 днів.
Пільговий стаж особи за Списком №2 09 років 03 місяці.
До пільгового стажу не зараховано:
- період роботи з 01.01.2015 року 16.05.2019 року згідно з довідкою №65 від 07.03.2024 року, оскільки в наказі про результати атестації робочих місць від 17.05.2019 року №60-ОД відсутня інформація, що атестація первинна;
- період роботи з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року згідно з довідкою №109 від 02.04.2024 року, оскільки посада «молодша медична сестра (сестра-буфетчиця)» відсутня в переліку постанови КМ СРСР №36 від 16.01.2003 року.
Вік заявника 55 років 18 днів.
Страховий стаж 39 років 05 місяців 21 день.
Пільговий стаж відсутній.
До пільгового стажу не зараховано:
- період роботи з 01.01.2015 року 16.05.2019 року згідно з довідкою №1104/24 від 24.06.2024 року та трудової книжки, оскільки п. 24А, який зазначений у відповідній довідці, відсутній у розділі ХХІV постанови КМУ від 24.06.2016 року №461;
- період роботи з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року згідно з довідкою №180 від 20.06.2024 року, оскільки посада «молодша медична сестра (сестра-буфетчиця)» відсутня в переліку постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року.
Вважаючи спірні рішення протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року /надалі Закон №1788-XIІ/ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 12 Закону №1788-XIІ право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 "Пенсії за віком на пільгових умовах" Закону №1788-XIІ (із змінами, внесеними Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Аналогічні положення містить і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV /надалі Закон №1058-ІV/.
Так, підпунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Водночас 23 січня 2020 року Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213?VIII.
Пунктом 1 резолютивної частини вказаного Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього Рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини цього ж Рішення передбачено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;
в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;
г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;
д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;
е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;
є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;
ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;
з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Працівникам інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами атестації робочих місць за рахунок коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.
Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.
Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" (стаття 13);
"При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік" (стаття 14);
"б) працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають свідоцтво диспетчера:
чоловіки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 12 років 6 місяців роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден;
жінки - після досягнення 45 років і при загальному стажі роботи не менше 17 років 6 місяців, з них не менше 10 років роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден.
Зазначені працівники, звільнені від роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден за станом здоров`я (через хворобу), при наявності вислуги років у чоловіків не менше 10 років і у жінок не менше 7 років 6 місяців мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу.
У вислугу років працівникам, які здійснюють управління повітряним рухом, зараховується також робота, зазначена у пункті "а" цієї статті.
Працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів), мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах:
чоловіки - не менше 20 років;
жінки - не менше 17 років 6 місяців.
Порядок обчислення строків вислуги для призначення їм пенсій затверджується Кабінетом Міністрів України;
в) інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України:
чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах;
жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах.
У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена в пунктах "а" і "б" цієї статті;
чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років як бортпровідник;
жінки - після досягнення 45 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років як бортпровідниця" (пункти "б"-"г" статті 54) ".
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які збільшували пенсійний вік для осіб, що мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, втратили чинність з 23 січня 2020 року та саме з цієї дати підлягає застосуванню норма статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та стажу роботи. Перший із цих законів для жінок визначав вік - 50 років, а загальний стаж - не менше 20 років та пільговий стаж- не менше 10 років, тоді як другий закон визначав вік 55 років, а загальний стаж не менше 25 років та пільговий стаж - не менше 10 років.
Враховуючи викладене, до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020, а не норми Закону №1058-ІV.
Стосовно позовних вимог, які стосуються зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 та у подвійному розмірі до стажу роботи періоди з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року на посаді молодша медична сестра буфетниця у туберкульозному відділенні для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на туберкульоз у міській клінічній лікарні №6 в подальшому Комунальний заклад «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради»; з 01.01.2015 року по 12.09.2023 року на посаді молодша медична сестра буфетниця, з 13.09.2023 року по 18.01.2024 року молодша медична сестра прибиральниця у Комунальний заклад «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради в подальшому КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради, в подальшому Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпропетровської обласної ради», суд зазначає наступне.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року /надалі Порядок №637/, встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 /надалі Порядок №383/, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи та/або уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Так, у матеріалах справи наявна копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , відповідно до якої:
- запис №12: 01.07.2005 року прийнята на посаду молодшої медсестри-буфетниці відділення легеневого туберкульозу для дорослих (наказ №122к від 01.07.2005 року);
- запис №13: у зв`язку з приведенням найменування професій у відповідальність до штатного розпису, класифікатора професій та Довідника кваліфікаційних характеристик вважати на посаді молодшої медичної сестри буфетниці відділення легеневого туберкульозу для дорослих (наказ №53 від 02.01.2007 року);
- запис №14: 01.10.2009 року: назву структурного підрозділу змінено на туберкульозне відділення (штатний розпис на 01.10.2009 року;
- запис №15: 01.01.2012 року: змінена назва шостої міської клінічної лікарні на КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» ДОР» (наказ №620 від 30.12.2011 року;
- запис №16: 31.12.2014 року: звільнено за переводом до КЗ «ДПД» (наказ №251-к від 31.12.2014 року);
- запис №17: 01.01.2015 року: прийнята переводом із КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» ДОР» на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) туберкульозного відділення для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на туберкульоз із визначеною хіміорезистентністю до протитуберкульозних препаратів (наказ №370-к від 31.12.2014 року);
- запис №18: 05.03.2015 року: прийнята на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) легенево-туберкульозного відділення №4 (наказ №64-к від 05.03.2015 року);
- запис №19: 01.06.2018 року: КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР» реорганізовано шляхом приєднання до КЗ «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР» (наказ №138 від 30.05.2018 року);
- запис №20: 01.06.2018 року: переведена на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) туберкульозного відділення №11 (наказ №77-ос від 31.05.2018 року);
- запис №21: 04.01.2019 року: КЗ «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» перетворено на «КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР» (наказ №228 від 29.12.2018 року);
- запис №22: 17.05.2019 року: за результатами атестація робочих місць за умовами праці підтверджено право пільгового стажу про Списку №2 (наказ №60-ОД від 17.05.2019 року);
- запис №23: 01.04.2020 року: назву відділення змінено на «туберкульозне відділення №7» (наказ №19-ОД від 16.02.2020 року);
- запис №25: 13.09.2023 року: переведена на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) туберкульозного відділення №7 (№170-к від 13.09.2023 року);
- запис №26: 01.03.2024 року: переведено на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) туберкульозного відділення №7 (наказ №46-ос від 23.02.2024 року);
- запис №27: 13.03.2024 року: КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» реорганізовано шляхом приєднання до КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР» (наказ №47-ОД від 13.03.2024 року);
- запис №28: 14.03.2024 року: переведена на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) діагностичного відділення №4 (60 ліжок) (наказ №84-ос від 13.03.2024 року);
- запис №29: 29.05.2024 року: звільнена за власним бажанням (наказ №69-т/06 від 27.05.2024 року).
Разом з тим, до матеріалів справи долучено і уточнюючі довідки, зі змісту яких встановлено наступне.
Відповідно до Довідки №12 від 19.01.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня №6» ДМР, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Міській клінічній лікарні №6 м. Дніпропетровськ:
- за період з 07.01.2005 року по 30.09.2009 року по безпосередньому обслуговуванні хворих за посадою молодша медична сестра-буфетчиця відділення легеневого туберкульозу для дорослих, що передбачена Списком №2, розділ «ХХІV. Охорона здоров`я та соціальна допомога», позиція 24а а) у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині код КП: 5132, підстава: Постанова КМУ від 16.01.2003 року №36 (зі змінам ПКМУ від 13.12.2004 року №1644). Стаж роботи на 31.12.2009 складає 04 роки 02 місяці 29 днів;
- за період з 01.10.2009 року по 31.12.2014 року по безпосередньому обслуговуванні хворих за посадою молодша медична сестра-буфетниця туберкульозного відділення, що передбачена Списком №2, розділ «ХХІV. Охорона здоров`я та соціальна допомога», позиція 24а а) у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині код КП: 5132, підстава: Постанова КМУ від 16.01.2003 року №36 (зі змінам ПКМУ від 13.12.2004 року №1644). Стаж роботи на 31.12.2009 складає 05 років 02 місяці 30 днів.
У цій же ж довідці вказано, що згідно із Законом України «Про внесення змін» до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на подвійний стаж роботи.
Додаткові відомості: Первинна атестація робочого місця наказ №355 від 27.08.2004 року, наказ №414 від 25.8.2009 року, №349 від 26.06.2014 року.
У довідках №89 від 19.03.2024 року та №109 від 02.04.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, які видані Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня №6» ДМР, окрім підтвердження періодів роботи за Списком №2 з 07.01.2005 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 31.12.2014 року, зазначено таке. Відповідно до класифікатору професій ДК 003:2010 (додаток В) назва професії «молодша медична сестра» (код 5132) розширено за потребою користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення в «молодша сестра-буфетниця (санітарка-буфетниця)».
Водночас 20.06.2024 року Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня №6» сформовано Довідку №180 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній. Дана довідка містить інформацію щодо періодів роботи позивача за Списком №2 з 07.01.2005 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 31.12.2014 року, а також наступну інформацію:
У підпункті а) пункту 24а Постанови №36 наведені наступні посади: молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.
Назва посади (молодша медична сестра-буфетниця) відповідає чинному на той час переліку назв посад, наведених у додатку «А» «покажчик професійних назв робіт за кодами професій», класифікатора професій ДК 003:2005, затвердженим наказом Держспоживстандарту України №375 від 26.12.2005 року (втратив чинність 01.11.2010 року). У наказі №375 за кодом 5132, наявна назва професії Молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.). Надані роз`яснення в абзаці 23 розділу 3 «Основні положення» Наказу №375, що окремі професійні назви робіт у класифікаторі професій записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури класифікатора професій, може визначатися споріднені (однотипні) професійні назви робіт, які можуть застосовуватись окремо в межах даної класифікаційної групи, молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.). Також у другій примітці до додатку «В» (похідні слова до професій) Наказу №375 зазначено, що (Назви професій можуть бути розширені за потребою користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладання).
Такі самі норми, які містилися у Наказі №375 та були наведені вище, наявні і у Наказі №327 Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року, яким було затверджено класифікатор професій ДК 003:2010, що замінив Наказ №375.
Відповідно до довідок №555 від 28.12.2023 року та №1102/24 від 24.06.2024 року, виданих КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДМР», ОСОБА_1 працювала повний робочий день у КП «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР», КЗ «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР», КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР», працює у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР»:
- за період з 01.01.2015 року (наказ №370-к від 31.12.2014 року) по 04.03.2015 року працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) туберкульозного відділення для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на туберкульоз із визначеною хіміорезистентністю до протитуберкульозних препаратів (згідно довідки №556 від 28.12.2023 року Список №2 розділ ХХІV п. 24а, підстава: ПКМУ №36 від 16.01.2003 року);
- за період з 05.03.2015 року (наказ №64-к від 05.03.2015 року) по 31.05.2018 року працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) легенево-туберкульозного відділення №4 (згідно довідки №556 від 28.12.2023 року Список №2 розділ ХХІV п. 24а, підстава: ПКМУ №36 від 16.01.2003 року (з 05.03.2015 року по 02.08.2016 року) та ПКМУ №461 від 24.06.2016 року (з 03.08.2016 року по 31.05.2018 року);
- за період з 01.06.2018 року (наказ №77-ос від 31.05.2018 року) по 12.09.2023 року працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) туберкульозного відділення №7 (згідно довідки №556 від 28.12.2023 року Список №2 розділ ХХІV молодші спеціалісти з медичною освітою, підстава: ПКМУ №461 від 24.06.2016 року);
- за період з 13.09.2023 року (наказ №170-ос від 13.09.2023 року) по 29.02.2024 року працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) туберкульозного відділення №7 (згідно довідки №556 від 28.12.2023 року Список №2 розділ ХХІV молодші спеціалісти з медичною освітою, підстава: ПКМУ №461 від 24.06.2016 року) ;
- за період з 01.03.2024 року (наказ №46-ос від 23.02.2024 року) по 13.03.2024 року працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) туберкульозного відділення №7;
- за період з 14.03.2024 року (наказ №84-ос від 13.03.2024 року) по 29.05.2024 року працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) діагностичного відділення №4 (60 ліжок);
- звільнена за власним бажанням 29.05.2024 року (наказ №69-т/ос від 27.05.2024 року).
Відповідно до класифікатору професій ДК 003:2010 (Додаток В) назва професії молодша медична сестра розширено на «молодша медична сестра (санітарка-буфетниця)».
Довідка №1104/24 від 24.06.2024 року, видана КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР» також підтверджує факт роботи позивача у періоди з 05.03.2015 року по 31.05.2018 року, з 01.06.2018 року по 12.09.2023 року, з 13.09.2023 року по 29.02.2024 року, з 01.03.2024 року по 13.03.2024 року посадах, що передбачено до Списком №2 розділом ХХІV п. 24а молодші медичні сестри. Підстава: постанова КМУ №461 від 24.06.2016 року.
Разом з тим, позивач зверталась до Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я України, яка листом №01-08/149 від 07.05.2024 року «Про зарахування пільгового трудового стажу» повідомила позивача про те, що незарахування до пільгової категорії стажу, на їх думку, з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року у КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР є безпідставним. Назва посади «молодша медична сестра-буфетниця» відповідає переліку посад, перелічених у підпункті а п. 24а, розділу ХХІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», список №2, затверджений ПКМУ №36 від 16.01.2003 року (яка діяла з 16.01.2003 року по 03.08.2016 року).
Стосовно зауважень пенсійних органів про встановлені ними недоліки довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній.
Суд вказує, що уточнююча довідка є офіційним документом, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України №637, і роботодавець за правильність відомостей зазначених у ній несе відповідальність, у зв`язку з чим підприємство не може на власний розсуд відкликати або скасовувати видану довідку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року (справа №362/7962/15).
Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Вирішуючи спір по суті, суд також зважає на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.11.2020 року у справі №677/831/17, де Верховний Суд звернув увагу на те, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. При цьому витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу.
Відтак, враховуючи наведене вище, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.
Пенсійні органи, маючи низку повноважень, визначених ч.1 ст. 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права на пенсію не вчинили, поклавши весь тягар відповідальності на позивача.
З огляду на вищезазначені норми права, слід дійти висновку, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності, роз`яснювати такій особі її права, а також надавати строк для усунення вказаних недоліків.
Варто зауважити, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.
Відсутність посилання чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивачка у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивачки, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 та від 16.04.2020 року у справі №159/4315/16-а .
Стосовно аргументів пенсійних органів, що в уточнюючих довідках вказані посади, які відсутні у постановах КМУ №36 від 16.01.2003 року, №461 від 24.06.2016 року
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (надалі по тексту також - Порядок №383), регламентовано, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, який діяв до 03.08.2016 року, «молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині молодші спеціалісти з медичною освітою» віднесені до працівників, які безпосередньо обслуговують хворих а) у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах. (розділ XXIV. ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я ТА СОЦІАЛЬНА ДОПОМОГА)
24.06.2016 року постановою КМУ №461 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Так, розділ XXIV. ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я ТА СОЦІАЛЬНА ДОПОМОГА включає в себе працівників, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри/молодші медичні брати, молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими, сестри-господині/працівники з господарської діяльності закладу охорони здоров`я.
Тож, Списками у відповідні періоди підтверджено, що посада «молодша медична сестра», яку займала позивач у спірні періоди, відноситься до Списку №2.
Разом з тим, суд вказує, що у додатку до Класифікатора професій ДК003:2005 Національного класифікатора професій, передбаченого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 року №375, який розроблений на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04.05.1993 року №326, вказано, що він призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників, а також зазначено, що останніми можуть утворюватися та застосовуватися похідні слова до професій, за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду професії.
Примітка 2 у Додатку Б,В Класифікатора професій ДК003:2010 Національного класифікатора професій, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327 також містить аналогічне положення, а саме:
«Назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах.».
Таким чином, суд констатує, що назви професій можуть бути розширені за потреби користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови фактичного дотримання лаконічності викладення та якщо інше не передбачено у самому Класифікаторі професій чи відповідних нормативно-правових актах.
Тож, у даному випадку від базової професійної назви роботи «молодша медична сестра» утворюються деталізовані назви посад «молодша медична сестра-буфетниця», «молодша медична сестра (санітарка-буфетниця)», «молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця)» що узгоджується з нормами «Класифікатора професій» щодо новоутворення професійних назв робіт.
Таким чином, суд вказує, що позивачем належними документами підтверджено пільговий характер її роботи у період з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року, з 01.01.2015 року по 12.09.2023 року, з 13.09.2023 року по 18.01.2024 року, а тому наявні підстави для зарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Стосовно позовних вимог про зарахування до стажу роботи позивача в подвійному розмірі періодів роботи: з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року на посаді молодша медична сестра-буфетниця у туберкульозному відділенні для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на туберкульоз у міській клінічній лікарні №6 в подальшому Комунальний заклад «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» з 01.01.2015 року по 12.09.2023 року на посаді молодша медична сестра-буфетниця, з 13.09.2023 року по 18.01.2024 року молодша медична сестра-прибиральниця у Комунальному закладі «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради в подальшому КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради, в подальшому Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».
Згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» інфекційні хвороби розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення;
Статтею 7 зазначеного Закону регламентовано, що лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.
Згідно з п. 7 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» протитуберкульозні заклади лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Згідно п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що протитуберкульозні заклади є інфекційними закладами охорони здоров`я, оскільки здійснюють лікування інфекційного захворювання
Як встановлено судом вище з трудової книжки позивача та Довідок, позивач працювала саме у протитуберкульозних диспансерах, туберкульозних відділеннях.
Суд вважає за необхідне зазначити, що на момент виникнення спірних правовідносин стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
З аналізу положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV слідує, що вказаний Закон не зупиняє дію норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2020 року по справі №462/1713/17, від 23.01.2019 року по справі №485/103/17, від 04.12.2019 року по справі №689/872/17.
Також, у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини.
Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 був прийнятий раніше за Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.
За таких підстав, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає задовольнити позов і в цій частині позовних вимог.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію за віком на пільгових умовах суд вказує наступне.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Враховуючи, що на момент прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії пільговий стаж позивача було обраховано без врахування періодів роботи, які були досліджені судом у даній справі, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо обрахунку пільгового стажу позивача.
Тому суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача саме від 18.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Одночасно, суд вказує, що в даному випадку заяви позивача про призначення пенсії розглянуті за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, за результатом якої прийнято оскаржувані позивачем рішення про відмову у призначенні пенсії.
Відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача від 18.01.2024 року та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з одночасним виходом за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України) з викладених вище підстав.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 наступні періоди роботи: з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року на посаді молодша медична сестра-буфетниця у туберкульозному відділенні для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на туберкульоз у міській клінічній лікарні №6 в подальшому Комунальний заклад «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради»; з 01.01.2015 року по 12.09.2023 року на посаді молодша медична сестра-буфетниця, з 13.09.2023 року по 18.01.2024 року молодша медична сестра-прибиральниця у Комунальному закладі «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради в подальшому КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради, в подальшому Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер «Дніпропетровської обласної ради».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській зарахувати ОСОБА_1 роботу з 01.07.2005 року по 31.12.2014 року на посаді молодша медична сестра-буфетниця у туберкульозному відділенні для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на туберкульоз у міській клінічній лікарні №6 в подальшому Комунальний заклад «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» з 01.01.2015 року по 12.09.2023 року на посаді молодша медична сестра-буфетниця, з 13.09.2023 року по 18.01.2024 року молодша медична сестра-прибиральниця у Комунальному закладі «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради в подальшому КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради, в подальшому Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» в подвійному розмірі до стажу роботи.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2024 року про призначення пенсії по Списку №2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції від 05.11.1991 року №1788-ХП, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року за №1-р/202 з 18.01.2024 року, та прийняти відповідне рішення.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко