Справа № 500/4592/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4592/24 пров. № А/857/27770/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Носа С.П., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року (судді Мандзія О.П., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Тернопіль повний текст рішення 26.09.2024) у справі №460/7380/24 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області 25.07.2024 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 у якій просить стягнути податковий борг в сумі 53261,00 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Вказує про оскарження податкового повідомлення-рішення.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ОСОБА_1 подала клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, а саме ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі №500/6791/24, яка набрала законної сили.

ОСОБА_1 подала клопотання в якому вказує, що апелянтом в апеляційній скарзі зазначалось, що він не був обізнаний про розгляд судом першої інстанції справи № 500/4592/24, а тому був позбавлений можливості подавати свої аргументи та заперечення проти позову, а тому звернеться до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування Податкового повідомлення-рішення від 14.04.2023 №0-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у даній справі. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 у справі № 500/6791/24 відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в тому числі від 14.04.2023 №0-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у справі № 500/4592/24. Повідомила суд, що 18.02.2025 року ГУ ДПС у Тернопільській області у справі № 500/6791/24 подало клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ГУ ДПС у Тернопільській області за результатом проведеного аналізу нарахувань та звірки, здійснено відкликання податкових-повідомлень рішень, а саме: податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 14.04.2023 № 0-1919 на суму 53261 грн. та від 08.03.2024 № 0-1915-UA0070653 на суму 54899,80 грн. щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. На підтвердження вище зазначеного, ГУ ДПС у Тернопільській області подало відповідні докази (Інтегровану картку платника з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; скрін-шоти з ІКС Податковий блок щодо відкликання спірних ППР). Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 року провадження у справі № 500/6791/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.03.2024 та від 14.04.2024 - закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Оскільки податкове повідомлення-рішення від 14.04.2023 №0-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у даній справі відкликано - то відсутній предмет спору у даній справі. Таким чином, у суду апеляційної інстанції є всі підстави щоб скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі згідно ст.ст. 238, 319 КАС України та повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подачу апеляційної скарги у даній справі. Просить долучити до матеріалів справи: клопотання ГУ ДПС у Тернопільській області від 18.02.2025 року у справі № 500/6791/24; інтегровану картку платника з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; скрін-шоти з ІКС Податковий блок щодо відкликання спірних ППР; повернути судовий збір.

Колегія суддів дійшла висновку про долучення до матеріалів справи вказаних доказів, оскільки такі не були долучені до суду першої інстанції з причин, що не залежали від відповідача.

Згідно статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, поданих клопотань у їх сукупності, колегія суддів вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно з довідки Головного управління ДПС у Тернопільській області за відповідачем станом на 29.05.2024 рахується податковий борг в сумі 53261,00 грн. по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, що також підтверджується розрахунком суми позовних вимог з податкового боргу та відображений в інтегрованій картці платника податків.

Податковий борг виник у зв`язку з несплатою платником податків грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 14.04.2023 за №0-1919.

З метою погашення заборгованості контролюючим органом була виставлена та надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення податкова вимога форми "Ф" від 04.04.2023 №0-1900, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у суду відсутні докази сплати відповідачем податкового боргу в сумі 53261 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та поданих відповідачем доказів колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Також, відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Із змісту пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України слідує, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

У відповідності до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно із пп. "а" пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.54.5 ст.54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податковий борг має бути узгодженим, що означає, що платник, з якого контролюючий орган стягує суму боргу, має бути обізнаний про суми та підстави виникнення боргу.

Як встановлено статтею 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; 60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; 60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; 60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування Податкового повідомлення-рішення від 14.04.2023 №0-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у даній справі.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 у справі № 500/6791/24 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.03.2024 та від 14.04.2024 - закрито.

Тернопільським окружним адміністративним судом в ухвалі в цій справі №500/6791/24 встановлено, що Головне управління ДПС в Тернопільській області - відповідач у справі, відкликав оскаржувані податкові-повідомлення рішення від 08.03.2024 та від 14.04.2024, що підтверджується інформацією з підсистеми ІКС "Податковий блок". Позивач в свою чергу не заперечує проти закриття провадження у справі. а тому є всі умови для закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Головне управління ДПС у Тернопільській області подало в справі №500/6791/24 докази про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 (Інтегровану картку платника з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; скрін-шоти з ІКС Податковий блок щодо відкликання спірних ППР у справі № 500/6791/24). Також в цій справі ГУ ДПС у Тернопільській області повідомило, що за результатом проведеного аналізу нарахувань та звірки, ГУ ДПС у Тернопільській області здійснено відкликання податкових-повідомлень рішень, а саме: податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 14.04.2023 № 0-1919 на суму 53261,00 грн. та від 08.03.2024 № 0-1915-UA0070653 на суму 54899,80 грн. щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У спорах за позовом податкового органу про стягнення податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу, тощо.

Щодо необхідності узгодження податкового боргу, перед звернення до суду з позовом про примусове його стягнення, неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема у постановах від 10.04.2020 у справі №813/7758/14, від 11.11.2020 у справі № П/811/1091/16.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином з урахуванням наведених доказів колегія суддів встановила, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Тернопільській області від 14.04.2023 № 0-1919 на суму 53261 грн. щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не стало узгодженим в порядку і на умовах, визначених ПК України, адже податкове повідомлення-рішення від 14.04.2023 №0-1919 на суму 53 261,00 грн. на підставі якого суд першої інстанції виніс рішення у даній справі та відкликано у справі № 500/6791/24, в якій подано клопотання Головного управління ДПС в Тернопільській області, яке долучено до матеріалів справи і зазначено про відсутність заборгованості, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У силу вимог частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що під час подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн., тому колегія суддів вважає за необхідне встановити розподіл судових витрат та визначити розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі №460/7380/24 скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області (46003, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ) 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді С.П. Нос

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 07.04.2025