Справа № 620/1357/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/1357/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі також ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі позивачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби; зобов`язання відповідача видати позивачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батківщини. Факт проживання однією сім`єю із загиблим підтверджується відповідним рішенням суду. За таких обставин вважає, що має право на отримання статусу члена сім`ї загиблого. Вказує, що звернулась до відповідача із заявою про видачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув, однак їй відмовлено з посиланням на положення пункту 4 Порядку №379. Вважає, що відповідач протиправно застосував положення вказаного Порядку, оскільки у даному має бути застосований Закон України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», який маю вищу юридичну силу.

Ухвалою суду від 10.02.2025 розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відзив на позов відповідачем не надано.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_2 під час проходження військової служби отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, яке призвело до смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 та витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, копії яких містяться в матеріалах справи.

Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 27.07.2016 по 13.05.2023 позивача із ОСОБА_2 підтверджується рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 у справі №744/614/23.

23.12.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою щодо видачі посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув ( ОСОБА_2 ), за результатами розгляду якої отримала відповідь від 28.12.2024 № 03.7/Л-19594/21809, в якій, посилаючись на положення пункту 4,6 Порядку № 379, відповідач відмовив у видачі посвідчення.

Не погодившись із зазначеними діями відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту частини першої статті 3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно пункту 13 статті 14 Закону №2011-XII особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1,3,4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 р. №379 «Про посвідчення членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби»(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), посвідчення є документом, що підтверджує статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, на підставі якого надаються пільги, гарантії та компенсації, встановлені для таких осіб Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Підставою для видачі посвідчення є: витяг із наказу про виключення військовослужбовця із списків особового складу у зв`язку із смертю, визнанням його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим або копія такого наказу; свідоцтво про смерть військовослужбовця або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім; документ про причини та обставини смерті військовослужбовця (відповідний наказ (витяг із наказу), акт проведення розслідування, довідка про обставини травми (поранення, контузія, каліцтво) тощо), який підтверджує, що військовослужбовець загинув (помер) не внаслідок вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або що загибель (смерть) сталася не внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння чи навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; постанова військово-лікарської комісії (крім випадків, коли військовослужбовець пропав безвісти). Посвідчення видаються батькам, дружині (чоловіку) у разі, коли вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, дітям, які не досягли повноліття, або повнолітнім дітям - особам з інвалідністю з дитинства військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти (і за рішенням суду визнані безвісно відсутніми) під час проходження військової служби.

Відповідно до положень пункту 5,6 Порядку № 379, для отримання посвідчення особа із числа зазначених у пункті 4 цього Порядку (далі - заявник) звертається особисто або через свого представника із заявою (в довільній формі) до:

територіального центру комплектування та соціальної підтримки - про видачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця Збройних Сил або Держспецтрансслужби, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби;

уповноваженого структурного підрозділу (органу), на який покладаються функції з видачі посвідчень (далі - уповноважений орган) - про видачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця СБУ, Управління державної охорони, розвідувальних органів, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Національної гвардії, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

У заяві зазначаються прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка звертається для отримання посвідчення, спосіб комунікації (поштова адреса та/або адреса електронної пошти, номер телефону), сімейні (родинні) відносини із військовослужбовцем, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, військове звання такого військовослужбовця, його прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), військове формування, у списках особового складу якого він/вона перебував/перебувала на дату смерті/зникнення безвісти. Разом із заявою подаються: копія документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус (за наявності технічної можливості доступу до відомостей про зазначені документи стосовно заявника копії таких документів заявником не подаються); документи, що підтверджують сімейні (родинні) відносини із військовослужбовцем, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження або шлюб);фотокартка члена сім`ї (крім дітей, які не досягли повноліття) розміром 2,5 х 3,5, де зображення обличчя має складати 65-70 відсотків фото; висновок медико-соціальної експертної комісії щодо повнолітньої дитини військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, про визнання її особою з інвалідністю з дитинства; рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, селищної, сільської, районної в місті (у разі утворення) ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування, влаштування у прийомну сім`ю або дитячий будинок сімейного типу (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, чи влаштування їх у прийомну сім`ю або дитячий будинок сімейного типу).

Відповідно до положення пункту 11 Порядку № 397 у разі коли заява та додані до неї документи подані не в повному обсязі, посвідчення не видається, про що заявникові повідомляється письмово із зазначенням підстав. У такому випадку заява та документи повертаються заявникові. Після усунення причин, які стали підставою для повернення заяви та документів, заявник може повторно звернутися для отримання посвідчення.

Відтак, зміст положень пунктів 5,6,11 постанови № 379 регулює порядок подання заяви та перелік документів, які мають бути додані до неї заявником, а у разі коли заява та додані до неї документи подані не в повному обсязі, посвідчення не видається, про що заявникові повідомляється письмово із зазначенням підстав. У такому випадку заява та документи повертаються заявникові. Після усунення причин, які стали підставою для повернення заяви та документів, заявник може повторно звернутися для отримання посвідчення.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув, за результатами розгляду якої їй відмовлено, посилаючись на пункт 4 та 6 Порядку № 379.

Водночас положення пункту 3 постанови №379 не мають розширеного тлумачення підстав, як для видання, так і відмови у видачі посвідчення, окрім обставин, вказаних у наведеному пункті, які у спірному випадку не підпадають до їх переліку.

При цьому суд зазначає, що пунктом 11 Порядку № 379 передбачено, що у разі коли заява та додані до неї документи подані не в повному обсязі, посвідчення не видається, про що заявникові повідомляється письмово із зазначенням підстав. У такому випадку заява та документи повертаються заявникові. Після усунення причин, які стали підставою для повернення заяви та документів, заявник може повторно звернутися для отримання посвідчення.

Разом з тим, зміст відповіді відповідача від 28.12.2024 не містить інформації, що відповідачем дотримано вимоги положення пункту 11 Порядку № 379.

Отже, відповідачем допущена протиправна бездіяльність при розгляді заяви позивача.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 27.07.2016 по 13.05.2023 позивача із ОСОБА_2 підтверджується рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 у справі №744/614/23. Зазначене рішення суду набрало законної сили та встановлені ним обставини у розумінні частини четвертої статті 78 КАС України не підлягають доказуванню.

При цьому, у рішеннях ЄСПЛ від 28.11.1999 р. по справі «Brumarescu v. Romania» та від 24.07.2003 р. по справі «Ryabykh v. Russia» Європейським судом зазначено, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Отже, посилання відповідача у відповіді від 28.12.2024 на відсутність документів на підтвердження реєстрації шлюбу із загиблим ( ОСОБА_2 ), суд вважає помилковими, оскільки судовим рішенням в іншій справі № 744/614/23, яке набрало законної сили та, відповідно, не може ставитися під сумнів, факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 27 липня 2016 року по 13 травня 2023 року.

У судовій правозастосовчій практиці Верховного Суду України (постанова від 13.06.2017 у справі №21-1393а17), а також Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), від 13.12.2018 у справі №800/434/17 та інших) неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України у разу задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність при розгляді заяви позивача від 23.12.2024 про видачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця ( ОСОБА_2 ), який загинув, а порушене право позивача в даному випадку підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути цю заяву з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні. Відповідно, в цій частині позов слід задовольнити.

Водночас суд вважає щодо відсутності підстав для спонукання відповідача видати посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, оскільки його видача здійснюється у законодавчий спосіб, потребує дотримання відповідної процедури і є виключною компетенцією відповідача.

Тому в цій частині слід відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 605,60 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) при розгляді заяви №03.7/Л-19594/21809 від 23.12.2024 про видачу ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2024 про видачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.), сплачений відповідно до квитанції від 30.01.2025.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 07 квітня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко