Справа № 640/19046/21
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

08.04.2025 Справа № 640/19046/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження клопотання відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Апарату Верховної Ради України (вул. Грушевського Михайла, буд.5, м. Київ, 01008, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Апарату Верховної Ради України, в якій просить:

бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо відмови нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період роботи з 04.12.2013 до 01.08.2014 визнати протиправною;

зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період роботи з 04.12.2013 до 01.08.2014;

зобов`язати Апарат Верховної Ради України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з 01.08.2014 по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2021 справу прийнято до провадження, призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 18.10.2021 відповідачем заявлено клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування зазначено, що позивач з грудня 2012 року по серпень 2014 року перебував на посаді помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 , водночас в даний період на позивача не поширювалася дія Закону України "Про державну службу", а отже предмет даної справи не стосується питання щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Позивач не погодився з клопотанням про закриття провадження про що надав заперечення 28.10.2021 через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва. На думку позивача, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, спір стосується публічної служби, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/19046/21 за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду представником відповідача надані додаткові пояснення, клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 Положення про Апарат Верховної Ради України. затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року № 769 (далі - Положення), Апарат Верховної Ради України (далі - Апарат) є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України, її органів та народних депутатів України.

Частина 7 статті 1.1 Положення визначає, що помічник-консультант народного депутата України у своїй роботі керується Конституцією України, законодавством України, а також цим Положенням.

Відповідно до частини 2 статті 2.2. Положення на помічників-консультантів народного депутата України, які прикріплені для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України, поширюється дія розділів III, VI та VII Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Апарату Верховної Ради України.

Частиною 1 статті 3.2. Положення передбачено, що помічник-консультант народного депутата України працює за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах.

Частиною 1 статті 34 Закону України "Про статус народного депутата України" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що народний депутат може мати до тридцяти одного помічника-консультанта, правовий статус і умови діяльності яких визначаються цим та іншими законами та прийнятим відповідно до них Положенням про помічника-консультанта народного депутата, яке затверджується Верховною Радою України.

Відповідно до частини 3 статті 34 Закону України "Про статус народного депутата України" помічники-консультанти народного депутата працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах.

Помічники-консультанти народного депутата перебувають у штаті державних підприємств, установ, організацій або за заявою народного депутата прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі до секретаріатів міських рад.

Помічники-консультанти народного депутата, які працюють у місті Києві за строковим трудовим договором на постійній основі, але не є державними службовцями, також можуть прикріплюватися для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України.

Відповідно до частини 1 статті 4.1. Положення розмір загального фонду оплати праці помічників-консультантів народного депутата України встановлюється Верховною Радою України.

Згідно з частиною 2 статті 4.1. Положення у межах загального фонду, встановленого йому для оплати праці помічників-консультантів, народний депутат України самостійно: 1) визначає кількість помічників-консультантів, які працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах; 2) здійснює розподіл місячного фонду заробітної плати помічників-консультантів, що не може бути нижчим за встановлену законом мінімальну заробітну плату; 3) надає помічникам-консультантам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 13.12.2012 по 01.08.2014 працював на посаді помічника - консультанта народного депутата України Верховної Ради України без поширення дії Закону України "Про державну службу".

Таким чином, з урахуванням положень діючого законодавства України, слід дійти висновку, що спір у наведеній частині між сторонами виник поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції відповідного місцевого загального суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

У зв`язку з тим, що суд у цій справі прийшов до висновку про закриття провадження, суд не вбачає доцільним розгляд заявлених відповідачем клопотань про залучення до участі у справі співвідповідача та про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем під час звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з вищевказаною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 02.07.2021.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення на користь позивача з Державного бюджету України сплаченої суми судового збору.

Керуючись статтями 238, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Апарату Верховної Ради України про закриття провадження у справі - задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Апарату Верховної Ради України (вул. Грушевського Михайла, буд.5, м. Київ, 01008, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений при зверненні до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом за квитанцією №0.0..1 від 02.07.2021 у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного місцевого загального суду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Шляхова О.М.