Справа № 360/525/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

08 квітня 2025 року

м. Київ

справа №360/525/24

адміністративне провадження № К/990/14218/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі № 360/525/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, у якому просила:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування пенсії позивачці з 07.10.2009 по 28.09.2017 без врахування індексації/масових перерахунків та компенсації втрати частини доходів на суми пенсії за період з 07.10.2009 по 28.09.2017 в сумі 47682,73 грн, які були виплачені відповідачем з порушенням строків виплати 31.07.2022;

зобов`язати відповідача здійснити розрахунок боргу за період з 07.10.2009 по 28.09.2017 з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії, відповідно до статей 27, 28, частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону 1058-IV та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251, від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в редакції дійсної на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачці та компенсацію втрати частини доходів;

зобов`язати відповідача здійснити розрахунок компенсації втрати частини доходів на суми пенсії за період з 07.10.2009 по 28.09.2017 в сумі 47682,73 грн, які були виплачені відповідачем з порушенням строків виплати 22.09.2023, відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.06.2024, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025, визнав неповажними підстави, зазначені представником позивачки у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву повернув позивачці відповідно до частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з підстав того, що вказані позивачкою підстави для поновлення строку звернення до суду суд визнав неповажними.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивачка оскаржила їх в касаційному порядку, просить їх скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили положення процесуального права при вирішенні питання щодо дотримання позивачкою строку звернення до суду із позовною заявою. Вважає, що суди мали врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 та Верховного Суду, викладені у постановах від 27.01.2022 у справі №160/11673/20, від 18.01.2023 у справі №160/6211/21, від 07.02.2024 у справі №295/434/22, від 11.04.2018 у справі №804/401/17, від 23.05.2018 у справі №490/8624/15-а.

Скаржник зазначає, що положення частини другої статті 122 КАС України слугують меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, але не повинні використовуватися як засоби легалізації неправомірної поведінки і не повинні застосовуватися стосовно заходів, які спрямовані на її припинення. А тому встановлений процесуальний законом строк звернення до адміністративного суду не повинен використовуватись як засіб легалізації триваючого правопорушення.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

За правилами пунктів 3, 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема: чи відповідає позовна заява вимогам статей 160, 161, 172 КАС України; чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою цієї норми для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом положень частин 1-3 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Разом з тим, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачкою строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивачка не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо є підстави, визначені частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Тобто, наслідками пропущення строків звернення до адміністративного суду, з огляду на приписи частини другої статті 123 КАС України, є повернення позовної заяви до відкриття провадження у справі чи залишення позовної заяви без розгляду у разу виявлення факту пропуску строку після відкриття провадження у справі.

Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 22.05.2024 позов залишив без руху та запропонував позивачці у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання доказу сплати судового збору та заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

На виконання вищевказаної ухвали представником позивачки 03.06.2024 (вх. від 04.06.2024) надано документ про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн та клопотання про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що рішенням суду у справі №360/765/20, яке набрало законної сили 21.07.2020, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно провести розрахунок розміру пенсії позивачці, починаючи з 29.09.2017, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

11.12.2020 Луганським окружним адміністративним судом ухвалено рішення по справі №360/1646/19, яке набрало законної сили 31.03.2021 та, яким зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії позивачці з 07.10.2009 по 28.09.2017 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Майже в цей же час позивачка отримала підвищення пенсії та стала отримувати пенсію 4400 грн на місяць.

Враховуючи, що від відповідача не надходило жодних пояснень, позивачка була впевнена в тому, що мова йде про виконання рішення по справі №360/765/20, відповідно до якого відповідача було зобов`язано повторно провести розрахунок розміру пенсії позивачці, починаючи з 29.09.2017, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Кожного місяця на рахунок позивачки надходила одна сума 4400 гривень, що відповідала очікуванням позивачки щодо розміру її поточної пенсії.

Тому на думку позивачки, рішення суду від 11.12.2020 по справі №360/1646/19 залишалось не виконаним і 25.10.2023 представник позивачки направив відповідачу запит щодо надання інформації про пенсійну справу позивачки.

16.11.2023, засобом поштового зв`язку Укрпошта було отримано лист відповідача №1200-0202-8/22321 від 08.11.2023, з якого випливає, що відповідач протиправно здійснив розрахунок боргу за період з 07.10.2009 по 28.09.2017.

Таким чином позивачка вважає, що про порушення своїх прав їй стало відомо саме в листопаді 2023 року, коли вона отримала лист відповідача.

На підставі вищенаведеного, позивачка просить вважати строк звернення до суду не пропущеним або поновити такий строк, у разі його пропуску.

Луганський окружний адміністративний суд, констатувавши факт пропуску позивачкою строку звернення до суду з цим позовом за відсутності поважних причин такого пропуску та відмовивши їй у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, ухвалою від 10.06.2024 повернув позовну заяву.

Повертаючи позов позивачці суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а, в якій суд дійшов висновку, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19 дійшов висновку, що поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18) та дійшла такого правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Колегія суддів не вбачає підстав від відступу від цих висновків Верховного Суду.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд вважає, що приведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав уважати, що оскаржувані судові рішення ухвалені ними без додержання норм матеріального та/або з порушенням приписів процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За викладених обставин Суд вважає, що касаційну скаргу позивачки слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі № 360/525/24.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб