Справа № 480/1918/25
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
09 квітня 2025 року Справа № 480/1918/25
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Осіпової О.О., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене довідкою № 40/7 від 10.02.2025 р.
2. Зобов`язати Військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд (направити у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України) військовослужбовця ОСОБА_1 з метою визначення придатності до військової служби.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
08.04.2025 р. від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_2 в особі її посадових осіб вчиняти дії щодо відправлення ОСОБА_1 нести військову службу та виконувати бойові завдання на території активних бойових дій, або місця, де є загроза життю та здоров`ю, до набрання законної сили рішенням у цій справі.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 не погодився з рішенням ВЛК про придатність його до військової служби, оскільки військово-лікарською комісією допущено формальну процедуру медичного огляду, його проведено не повною мірою, поверхово, не прийнято до уваги ряд наявних у позивача діагностованих захворювань, а під час складання військово-лікарською комісією довідки не враховано ступінь порушення функцій хребта визначена медичними документами, що свідчить про незаконність рішень ВЛК.
На цей час стан здоров`я позивача погіршується з кожним днем, він вже дуже значний час перебуває на лікуванні в Конотопській ЦРЛ, а оскільки військово-лікарською комісією допущено формальну процедуру медичного огляду, то він фактично опинився в лікарні, в яку був доставлений швидкою допомогою.
Зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у цій справі позивача може бути направлено посадовими особами військової частини НОМЕР_2 на території ведення активних бойових дій, що може спричинити непоправні наслідки для його життя та здоров`я, істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до ч.1-3 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
Таким чином, за загальним правилом, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи. Заявник викликається до суду тільки у випадку необхідності надання додаткових пояснень та/або доказів. Судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову призначається у виняткових випадках, за відсутності пояснень заявника та/або недостатності поданих ним доказів.
Суд не вбачає підстав для виклику заявника та призначення судового засідання для розгляду зави про забезпечення позову, оскільки всі доводи викладені в заяві про забезпечення позову, до якої представником позивача додані докази.
З урахуванням викладеного, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті визначено два випадки при яких допускається забезпечення позову, як до його пред`явлення, так і на будь-якій стадії розгляду справи: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Приписом п. 2 ч. 1 ст. 151 КАС України встановлено вид забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Суд звертає увагу, що будь-яке забезпечення позову у справі застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Посилання заявника на довідку військово-лікарської комісії від 10.02.2025р. №40/7, відповідно до якої останній визнаний придатним до військової служби, не свідчить про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення його прав в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню, наведені підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям згаданої статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
Заявником на час вирішення заяви про забезпечення позову не надано, а судом не встановлено обґрунтованих доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Представником позивача на момент розгляду заяви не підтверджено вказаних у ній обставин, а саме не надано доказів, які б свідчили, що після видачі довідки ВЛК №40/7 від 10.02.2025р. (а.с.9) існує виключна необхідність забороняти відповідачу направляти ОСОБА_1 для проходження військової служби та виконувати бойові завдання, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Крім того, судом враховується, що згідно з довідкою ВЛК №40/7 від 10.02.2025р. позивач має захворювання, зазначені як такі, що не пов`язані із проходженням військової служби, а саме (М.42.1) «Обмежений міжхребцевий остоехондроз, деформуючий сондильоз шийного та поперекового відділів хребта, ретроспондилолістез І ступеня тіла L4 хребця, з больовим та міотонічним синдромом при незначному порушенні функції», що, на думку позивача, свідчить про протиправність оскаржуваного рішення ВЛК, оскільки під час складання цієї довідки комісією не було враховано ступінь порушення функцій хребта, визначеної медичними документами.
Водночас, у заяві про забезпечення позову представник позивача зазначає, що стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився та він перебуває на лікуванні у Конотопській ЦРЛ, оскільки ВЛК було допущено формальну процедуру медичного огляду.
Однак, із доданих до заяви про забезпечення позову копій довідки №868 та медичної картки стаціонарного хворого №165 вбачається, що позивач знаходиться на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні в КНП КМР «Конотопській центральній районній лікарні імені академіка Михайла Давидова» з 01.03.2025р. з діагнозом: «Гостра респіраторна вірусна інфекція верхніх дихальних шляхів середньої важкості. Гострий бронхіт. Хронічний панкреатит в стадії загострення».
Тобто згідно з поданою медичною документацією ОСОБА_1 не перебував на стаціонарі саме внаслідок погіршення хвороби, вказаної у довідці ВЛК №40/7 від 10.02.2025р. як такої, що не пов`язана із проходженням військової служби, з чим останній висловлює свою незгоду у позовній заяві, оскільки постановлений йому у Конотопській центральній районній лікарні діагноз не стосується встановлення порушення функцій хребта та не перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із діями ВЛК під час проведення медичного огляду позивача.
Відтак, посилання представника позивача на факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у Конотопській ЦРЛ не може бути підставою для забезпечення позову, оскільки додані до заяви про забезпечення позову копії документів безпосередньо не стосуються предмета спору та не свідчать про очевидні ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням.
Тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не має бути задоволена, оскільки вона ґрунтується на припущеннях.
Таким чином, позивачем не доведено наявності у цій заяві хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя О.О. Осіпова