Справа № 990/341/23
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2025 року

м. Київ

справа №990/341/23

адміністративне провадження № П/990/341/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Титенко М.П.,

представника позивача - Лепехи К.Г.,

представників відповідача - Цуцкірідзе І.Л., Нарольської Т.С.,

представника третьої особи - Петренко Ю.В.,

розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України, про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 28 листопада 2023 року №1131/0/15-23,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2023 року ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції із позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі також - відповідач, ВРП ), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 28 листопада 2023 року №1131/0/15-23 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Одеської області на підставі підпункту 4 пункту 16 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України".

Оскаржуване рішення було прийнято на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - ВККС) з рекомендацією (рішенням) від 26 липня 2018 року №1367/ко-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Одеської області на підставі 4 пункту 16 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем було порушено процедуру розгляду питання про звільнення, оскільки рішення прийнято без його участі та без участі представника у засіданні, яке відбулось 28 листопада 2023 року, що позбавило його права надати додаткові докази та пояснення, а також повторно заявити відвід члену ВРП ОСОБА_2 , який є упередженим.

Зокрема, позивач відзначив про неналежне повідомлення його про засідання ВРП, яке відбулось 28 листопада 2023 року, а саме: менш ніж за десять календарних днів в порушення порядку, встановленого ч.5 ст. 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя». Також наголосив на тому, що він не мав можливості прийняти участь у засіданні ВРП 28 листопада 2023 року, у зв`язку із знаходженням на лікуванні, однак, попри поважність причини першої неявки ОСОБА_1 , розгляд питання щодо звільнення судді відбувся і завершився прийняттям рішення ВРП №1131/0/15-23.

Позивач зауважив, що ОСОБА_2 на засіданні ВРП, яке відбулось 27 липня 2023 року озвучив інформацію про спадщину батька ОСОБА_1 , однак така інформація відсутня в матеріалах суддівського досьє ОСОБА_1 . Відповідно до норм діючого законодавства, інформація щодо моменту оформлення спадщини і кола спадкоємців померлої особи не міститься у відкритих джерелах та є інформацією з обмеженим доступом, що передбачає певний порядок її отримання. Однак, член ВРП ОСОБА_2 в порушення Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII (далі також - Закон №1798-VIIІ), перевищуючі свої службові повноваження, озвучив в засіданні ВРП недостовірну інформацію з обмеженим доступом щодо дати оформлення спадщини батька судді ОСОБА_1 і кола спадкоємців після нього, що вказує на протиправність дій ОСОБА_2 . Також позивач вказує на те, що членом ВРП протиправно було повідомлено: недостовірну інформацію щодо офісу сина судді ОСОБА_1 ; продажу автомобіля; про те, що син судді ОСОБА_1 не був задекларований як член сім`ї; про ненадання членами сім`ї судді ОСОБА_1 інформації щодо їхніх готівкових коштів. Членами ВККС України не було перевірено договір оренди, наданий суддею ОСОБА_1 , як і не було надіслано відповідних запитів до власників або розпорядників цієї інформації.

Крім того стверджує, що у рішенні ВРП немає висновку, за яким критерієм (компетентності, професійної етики або доброчесності) суддя не відповідає займаній посаді, та дійсних мотивів прийняття такого рішення. Серед іншого, зазначив, що у рішенні ВККС від 26 липня 2018 року №1367/ко-18 також не наведено переліку мотивів, які б достовірно свідчили про невідповідність судді займаній посаді.

Позивач покликається на відсутність у статті 126 Конституції України такої підстави звільнення судді, як виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання його невідповідності займаній посаді чи відмова останнього від оцінювання. Позивач, вказуючи на європейські стандарти, вважає, що правове регулювання звільнення суддів з посади у зв`язку з невідповідністю займаній посаді суперечить не лише конституційним гарантіям, а й принципам верховенства права, пропорційності, справедливості та правової визначеності.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Щодо процедури розгляду питання про звільнення судді відповідач зазначає, що ВРП своєчасно і належним чином повідомляла суддю про дати і час засідань з використанням усіх можливих засобів, а саме шляхом надіслання письмових запрошень та оприлюднення відповідних запрошень на офіційному вебсайті ВРП. Крім того, відповідач вказує, що ОСОБА_1 брав участь у засіданнях ВРП 27 липня 2023 року (в якому надав пояснення), 08 серпня 2023 року, 10 серпня 2023 року брав участь представник судді ОСОБА_1 - адвокат Лепеха К.Г.; 23 листопада 2023 року подав до ВРП клопотання про участь у засіданні ВРП в режимі відеоконференції; 24 листопада 2023 року до ВРП надійшов лист Господарського суду Одеської області, в якому повідомлялось про неможливість ОСОБА_1 взяти участь у засіданні ВРП 28 листопада 2023 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю; 27 листопада 2023 року до ВРП надійшов лист від помічника судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1., до якого додано довідку про тимчасову непрацездатність судді; 28 листопада 2023 року суддя ОСОБА_1 не прибув, на відеоконференцзв`язок із ВРП не вийшов, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Відносно тверджень позивача, що оскаржуване рішення ВРП було ухвалено за участі упередженого і необ`єктивного члена у складі ВРП ОСОБА_2 , а також інформація, яка повідомлялась ним (членом ВРП ОСОБА_2 ), є інформацією з обмеженим доступом, то відповідач стверджує про те, що такі висновки позивача є помилковими, оскільки член ВРП ОСОБА_2 діяв в межах наданих йому чинним законодавством України повноважень. При цьому, покликаючись на ч. 11 ст. 31 Закону №1798-VIIІ, відповідач зазначив, що член ВРП має безпосередній доступ до автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, користуються державними, у тому числі урядовими засобами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами.

Також відповідач доводить, що під час розгляду рекомендації Комісії ВРП встановила, що ВККС дійшла правильного висновку, що суддя ОСОБА_1 не надав повних, обґрунтованих та достатніх пояснень щодо джерел походження його майна, що є одним з обов`язків судді згідно зі ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі також - Закон 1402-VIII), а зміст пояснень позивача свідчить, що суддя не вжив належних та достатніх заходів для того, щоб бути обізнаним про свої майнові інтереси та антикорупційні обов`язки.

Оцінивши в сукупності наведені в рішенні Комісії факти та обставини, матеріали суддівського досьє, копію запису співбесіди із суддею, ВРП дійшла висновку, що за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання Комісія в порядку, встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в межах своїх дискреційних повноважень ухвалила вмотивоване рішення, яке містить обґрунтовані висновки щодо невідповідності судді ОСОБА_1 займаній посаді.

У письмових поясненнях третя особа - ВККС зазначила, що Комісією досліджувалось питання щодо законності джерел походження майна позивача та членів його сім`ї, та встановлено, що членами сім`ї судді ОСОБА_1 відповідно до декларацій є колишня дружина, два сини і матір. ВККС вказує, що позивач не надав пояснень стосовно не зазначення у декларації сум готівкових коштів та коштів, розміщених на банківських рахунках членів його сім`ї; неповними і суперечливими Комісія визнала пояснення судді під час проведення співбесіди щодо діяльності дружини та її доходів; не зміг пояснити позивач і джерела набуття старшим сином автомобіля Mercedes-Benz 2012 року випуску.

ВККС, покликаючись на п.10 ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вказала, що суддя зобов`язаний підтверджувати законність джерела походження майна у зв`язку з проходженням кваліфікаційного оцінювання або в порядку дисциплінарного провадження щодо судді, якщо обставини, що можуть мати наслідком притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, викликають сумнів у законності джерела походження майна або доброчесності поведінки судді.

ВККС стверджує, що суддя ОСОБА_1 не надав обґрунтованих та достатніх пояснень щодо джерел походження його майна, що є одним з обов`язків судді згідно зі статтею 56 Закону №1402-VIII; не доклав зусиль для бездоганної поведінки; не вжив належних і достатніх заходів для того, щоб бути обізнаним про свої майнові інтереси та антикорупційні обов`язки. Такі обставини, на переконання Комісії, ставили під обґрунтований сумнів повноту і достовірність тверджень, наведених у декларації доброчесності судді ОСОБА_1 . Тому, суперечливий зміст наданих суддею пояснень, неодноразова зміна аргументації тих самих тверджень дали підстави для висновку про недостатнє сприйняття й утвердження останнім фундаментальних засад доброчесності суддів та визнання таким, що не відповідають займаній посаді.

Ухвалою від 29 грудня 2023 року Верховний Суд відкрив провадження в цій справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 Указом Президента України від 14 жовтня 2002 року №926/2002 призначений на посаду судді Господарського суду Одеської області строком на п`ять років. Постановою Верховної Ради України від 17 травня 2007 року №1035-V обраний суддею Господарського суду Одеської області безстроково.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01 лютого 2018 року №8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема, судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 .

На першому етапі кваліфікаційного оцінювання суддя ОСОБА_1 склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 86,625 бали. За результатами виконання практичного завдання суддя набрав 76,5 бали. Загальний результат іспиту, складеного суддею становить 163,125 бали.

ОСОБА_1 пройшов тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок і визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Рішенням Комісії від 11 липня 2018 року №166/зп-18 затверджено результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Іспит», складеного 20 квітня 2018 року, зокрема, судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 , якого допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

За критерієм доброчесності, оціненим за показниками, визначеними пунктом 9 глави 2 розділу ІІ Положення, суддя набрав 98,33 бали. За цим критерієм суддю оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє судді, та співбесіди.

Під час вивчення матеріалів досьє та співбесіди із суддею ОСОБА_1 досліджувалось питання щодо законності джерел походження майна судді та членів його сім`ї.

26 липня 2018 року відбулась співбесіда із суддею ОСОБА_1 (в межах кваліфікаційного оцінювання) і за наслідками дослідження та обговорення його суддівського досьє колегія ВККС України ухвалила рішення від 26 липня 2018 року №1367/ко-18, яким:

- визначила, що суддя Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрав 555,5 бали;

- визнала суддю Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді;

- рекомендувала ВРП розглянути питання про звільнення з посади судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1

18 вересня 2018 року колегія ВККС рішенням №1605/ко-18 вирішила внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 .

В рішенні колегії ВККС України від 26 липня 2018 року №1367/ко-18 зазначено, що суддя Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 не надав повних, обґрунтованих та достатніх пояснень щодо джерел походження його майна, що є одним з обов`язків судді згідно ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зміст пояснень ОСОБА_1 свідчить про те, що суддя не доклав належних зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною, та не вжив належних та достатніх заходів для того, щоб бути обізнаним про свої майнові інтереси та антикорупційні обов`язки.

За результатами кваліфікаційного оцінювання суддя Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 набрав 555,5 бали, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв.

28 листопада 2023 року за наслідками розгляду подання Комісії, Вища рада правосуддя, з покликанням на статтю 131, підпункт 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункт 20 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункт 12 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя», ухвалила рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Одеської області.

Вважаючи рішення ВРП протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановила такі факти та відповідні їм правовідносини.

З набранням чинності 30 вересня 2016 року Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» в Україні розпочалася судова реформа, яка передбачає, серед іншого, й підвищення вимог та професійних стандартів для суддівського корпусу.

Згідно із підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» установлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Насамперед, колегія суддів вважає необхідним зосередити увагу на дотриманні порядку та процедури розгляду відповідачем подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, оскільки позивач доводив суду про порушення його прав на цьому етапі, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Сторонами не оспорюється, що засідання Вищої ради правосуддя 28 листопада 2023 року проведено без участі ОСОБА_1 .

За приписами пункту 12 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII, питання про звільнення судді з підстави, визначеної підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, розглядаються на засіданні Вищої ради правосуддя в пленарному складі на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону. Оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання відбувається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Статтею 56 зазначеного Закону, встановлено, що у разі розгляду питання про звільнення судді з посади за особливих обставин, ВРП передбачено випадки виклику та повідомлення судді.

Зокрема, у випадку розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, суддя, стосовно якого розглядається питання, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності (абз. другий п.3 ст.56).

Пунктом п`ятим ст. 56 Закону №1798-VIII встановлено дещо інші наслідки неявки судді на засіданні ВРП. Зокрема встановлено, що запрошення на засідання Вищої ради правосуддя судді, стосовно якого розглядається питання про звільнення його з посади з підстави, визначеної пунктом 5 частини шостої статті 126 Конституції України, є обов`язковим. Суддя та/або його представник має право бути заслуханим на засіданні Вищої ради правосуддя та надати відповідні пояснення. У разі неможливості з поважних причин взяти участь у засіданні Вищої ради правосуддя суддя може заявити клопотання про відкладення розгляду питання про звільнення його з посади. Повторна неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

Тобто, у разі розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, перша неявка судді на засідання ВРП не перешкоджає розгляду цього питання. У випадку розгляду питання про звільнення судді з посади з підстави, визначеної пунктом 5 частини шостої статті 126 Конституції України, перша неявка судді на засідання ВРП, унеможливлює розгляд цього питання.

Вирішуючи питання яка процедура є застосовною у даному спорі, колегія суддів враховує приписи підпункту 18.7 Регламенту Вищої ради правосуддя, який затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (зі змінами та доповненнями) (далі - Регламент), згідно з якими, питання про звільнення судді з підстави, визначеної підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, розглядається Радою в розумний строк у пленарному складі на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному статтею 56 Закону. Запрошення на засідання Ради судді, стосовно якого розглядається питання про звільнення, є обов`язковим. Суддя та/або його представник має право бути заслуханим на засіданні Ради та надати відповідні пояснення. У разі неможливості з поважних причин взяти участь у засіданні Ради суддя може заявити клопотання про відкладення розгляду питання про звільнення його з посади. Повторна неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

Як встановлено судом, розгляд питання про звільнення здійснювався 27 липня 2023 року (в якому ОСОБА_1 був присутнім та надав пояснення), 08 серпня 2023 року та 10 серпня 2023 року (брав участь представник судді ОСОБА_1 - адвокат Лепеха К.Г.), на яких рішення прийнято не було.

Повторний розгляд питання про звільнення судді ОСОБА_1 було призначено на 28 листопада 2023 року, на яке він і його представник не з`явились, та про причини неявки повідомляли ВРП. В цей день, рішення було ухвалено у їх відсутність.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем вимог пункту 5 ст. 56 Закону №1798-VIII, п.п.18.7 Регламенту, що могло би бути самостійною підставою задоволення позовних вимог.

Відповідно до матеріалів справи Вища рада правосуддя своєчасно і належним чином повідомила суддю про дати і час засідань з використанням усіх можливих засобів, а саме шляхом надіслання письмових запрошень та оприлюднення відповідних запрошень на офіційному вебсайті Вищої ради правосуддя.

Так, ОСОБА_1 брав участь у засіданнях Вищої ради правосуддя 27 липня 2023 року, надавав пояснення та відповідав на поставлені йому запитання.

08 серпня 2023 року та 10 серпня 2023 року у засіданнях Вищої ради правосуддя брав участь представник судді ОСОБА_1 - адвокат Лепеха К.Г.

ОСОБА_1 23 листопада 2023 року подав до Вищої ради правосуддя клопотання про участь у засіданні Вищої ради правосуддя в режимі відеоконференції.

24 листопада 2023 року до Вищої ради правосуддя надійшов лист Господарського суду Одеської області, в якому повідомлено, що ОСОБА_1 не має можливості взяти участь у засіданні Вищої ради правосуддя 28 листопада 2023 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

27 листопада 2023 року до Вищої ради правосуддя надійшов лист помічника судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 , до якого додану довідку про тимчасову непрацездатність судді.

У засідання Вищої ради правосуддя, призначене на 28 листопада 2023 року, суддя ОСОБА_1 не прибув, на відеоконференцзв`язок із ВРП не вийшов, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

З огляду на положення пункту 18.7 Регламенту Вищої ради правосуддя, зважаючи на те, що ОСОБА_1 та його представником вже неодноразово надавались пояснення, питання про звільнення судді з посади Вища рада правосуддя розглянула за його відсутності.

Твердження позивача, що повідомлення про засідання, яке відбулось 28 листопада 2023 року не було розміщено на офіційному вебсайті Вищої ради правосуддя не відповідає дійсності, оскільки повідомлення про пленарне засідання ВРП 28 листопада 2023 року було розміщено на офіційному вебсайті Вищої ради правосуддя 17 листопада 2023 року за адресою: https://hcj.gov.ua/call/lepehu-gennadiya-anatoliyovycha-lepehu-kostyantyna-gennadiyovycha-0. Крім того, про засідання Вищої ради правосуддя, яке відбулось 28 листопада 2023 року, позивача повідомлено листом №10592/0/9-23 від 17 листопада 2023 року, який був отриманий Господарським судом Одеської області 21 листопада 2023 року вх. №42418/23, що підтверджується штампом про реєстрацію вхідної кореспонденції суду (а.с. 26 т.1).

Враховуючи, що Вища рада правосуддя виконала свій обов`язок, передбачений п.5 ст. 56 Закону №1798-VIII щодо належного повідомлення судді про засідання Вищої ради правосуддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення його з посади, а також зважаючи на ту обставину, що суддя та його представник були заслуханими на засіданні Вищої ради правосуддя та надавали відповідні пояснення, а також з огляду на приписи ст. 56 Закону № 1798-VIII, відповідно до яких повторна неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності, тому Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відсутність порушень з боку ВРП з приводу прийняття оскаржуваного рішення без участі ОСОБА_1 .

Перевіряючи обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя, Суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України, пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» саме Вища рада правосуддя наділена повноваженнями ухвалювати рішення про звільнення судді з посади.

Суд зауважує, що надходження до ВРП подання ВККС з рекомендацією про звільнення судді з посади не є безумовною підставою для прийняття ВРП рішення про звільнення такого судді з посади. ВРП здійснює перевірку даних, які встановлюються під час проходження суддею кваліфікаційного іспиту. За результатами перевірки, незважаючи на наявність рекомендації Комісії, ВРП може і не погодитися з таким рішенням.

Суд враховує, що для забезпечення незалежності судової системи рішення про звільнення суддів мають ухвалюватися з дотриманням справедливих процедур, які забезпечують об`єктивність і неупередженість, та встановлені у національному законодавстві.

Зі змісту позовних вимог слідує, що обґрунтуванням подання позову є незгода позивача з рішенням ВРП про звільнення його з посади судді, яке ухвалено на підставі рішення ВККС, прийнятого за результатами проведеного стосовно позивача кваліфікаційного оцінювання.

За критерієм професійної компетентності суддю ОСОБА_1 оцінено Комісією на підставі результатів іспиту, дослідження інформації, яка міститься в суддівському досьє, та співбесіди за показниками, визначеними пунктами 1-5 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Комісії від 03 листопада 2016 року №143-зп16 (у редакції рішення Комісії від 13 лютого 2018 року №20/зп-18) (Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1, пункту 1 глави 3, пункту 8 глави 2 розділу ІІ Положення № 143/зп-16 критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації; відповідність кандидата на посаду судді критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рівень знань у сфері права; рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні; фахова діяльність; діяльність щодо підвищення фахового рівня; відповідність судді критерію професійної етики оцінюється (встановлюється) за такими показниками: відповідність витрат і майна судді та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам; відповідність судді вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; політична нейтральність; дотримання поведінки, що забезпечує довіру до суддівської посади та авторитет правосуддя; дотримання суддівської етики та наявність обставин, передбачених підпунктами 3, 5- 8, 13 частини першої статті 106 Закону; інші дані, які можуть вказувати на відповідність судді критерію професійної етики. Ці показники оцінюються за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, та співбесіди.

Відповідно до пункту 9 глави 2 розділу ІІ зазначеного Положення № 143/зп-16 відповідність судді критерію доброчесності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: відповідність витрат і майна судді та членів його сім`ї задекларованим доходам; відповідність способу (рівня) життя судді та членів його сім`ї задекларованим доходам; відповідність поведінки судді іншим вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; наявність обставин, передбачених пунктами 1, 2, 9- 12, 15- 19 частини першої статті 106 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; наявність фактів притягнення судді до відповідальності за вчинення проступків або правопорушень, які свідчать про недоброчесність судді; наявність незабезпечених зобов`язань майнового характеру, які можуть мати істотний вплив на здійснення правосуддя суддею; інші дані, які можуть вказувати на відповідність судді критерію доброчесності.

Встановлення відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Показники відповідності кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.

Вказані показники були досліджені Комісією, а також оцінені членами Комісії за внутрішнім переконанням відповідно до мети кваліфікаційного оцінювання. Вмотивованість рішення Комісії за сукупністю всіх критеріїв кваліфікаційного оцінювання розкриває в цілому повноту обставин та умов, що слугували підставою для визначення результатів проведення кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження його відповідності займаній посаді.

Вища рада правосуддя, вивчивши матеріали подання з рекомендацією Комісії, зазначила, що під час дослідження досьє та проведення співбесіди ВККС встановлено, що згідно з деклараціями за 2015- 2017 роки, розміщеними в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суддя ОСОБА_1 володіє автомобілем марки «Mercedes-Benz», 2012 року випуску, набутим 29 березня 2013 року за 542 864 грн; автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, набутим 25 серпня 2006 року; годинником Breguet, набутим 12 квітня 1996 року; готівковими коштами в розмірі 96 000 грн та незначними сумами коштів, що розміщені на банківських рахунках.

Інше майно, яке декларує суддя, належить членам його сім`ї.

Сину судді ОСОБА_3 належить садовий будинок в селі Грибівці Овідіопольського району Одеської області площею 207,90 кв. м, набутий 26 грудня 2015 року; квартира в місті Одесі площею 86,23 кв. м, набута 4 жовтня 2017 року за 435 462 грн; готівкові кошти та кошти, розміщені на банківських рахунках (три позиції, валюта UAN та USD, суми не зазначені).

Сину судді ОСОБА_7 належить два паркомісця в місті Одесі площею 16,50 кв. м кожне, набуті 9 серпня 2016 року та 2 грудня 2016 року; причал 122 в місті Одесі площею 39 кв. м, набутий 29 січня 2009 року; квартира в місті Одесі площею 114 кв. м, набута 10 грудня 2017 року; елінг в місті Одесі площею 115 кв. м, набутий 10 листопада 2009 року; 1/3 частина квартири загальною площею 46,2 кв. м у місті, Одесі набута 4 серпня 2017 року; комора в місті Одесі площею 4,50 кв. м (об`єкт не зареєстрований в установленому порядку); годинник ОUlysse Nardin, набутий 01 липня 2010 року; автомобіль марки «Mercedes-Benz», 2013 року випуску, набутий 14 травня 2013 року; катер, 2010 року випуску, набутий 22 травня 2012 року; дохід від відчуження нерухомого майна - 990 000 грн; готівкові кошти (дві позиції, валюта UAN та USD, суми не зазначені).

Матері судді ОСОБА_8 належить земельна ділянка в селі Прилиманське Овідіопольського району Одеської області площею 1200 кв. м, набута 17 березня 2016 року; квартира в місті Одесі площею 69 кв. м (у власності 67 %), набута 18 лютого 2004 року; гараж у місті Одесі площею 21,80 кв. м (об`єкт не зареєстрований в установленому порядку), садовий будинок в селі Надлиманське Овідіопольського району Одеської області (об`єкт не зареєстрований в установленому порядку).

Особі, з якою суддя спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, - ОСОБА_6 належить житловий будинок у місті Одесі площею 200 кв. м, набутий 05 червня 1996 року; земельна ділянка в місті Одесі площею 572 кв. м, набута 05 червня 1996 року; земельна ділянка площею 5270 кв. м у селі Грибівці Овідіопольського району Одеської області, набута 21 квітня 2008 року; садовий будинок у місті Одесі площею 46 кв. м, набутий 05 червня 1996 року; гараж у місті Одесі площею 35 кв. м, набутий 05 червня 1996 року; офіс у місті Одесі площею 49,9 кв. м, набутий 08 листопада 2017 року за 990 000 грн; ювелірні вироби без назви; автомобіль марки «Mercedes-Benz», 2012 року випуску, набутий 29 березня 2013 року; грошові кошти від надання майна в оренду - 60 000 грн; готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках (чотири позиції, валюта UAN та USD, суми не зазначені). Крім того, задекларовано майно, яке перебуває в оренді, - магазин в місті Одесі площею 35 кв. м, з 23 вересня 2016 року; контейнери в селищі міського типу Авангарді площею 27,86 кв. м, з 18 листопада 2013 року.

Під час співбесіди у ВККС суддя ОСОБА_1 зазначив, що доходи своєї сім`ї до 2001 року може підтвердити документами лише частково. Із 2001 року декларує всі доходи сім`ї, їх походження може підтвердити документами, сума цих коштів еквівалентна 1 000 000 доларів США. У його родині немає значення, на чиє ім`я зареєстровано майно. За потреби у придбанні майна сини звертаються до батьків, тому значна частина майна, яка на праві власності належить його синам, придбана за кошти, належні йому та його дружині.

Вища рада правосуддя звернула увагу, що попри заяви судді про можливість підтвердити документами доходи сім`ї з 2001 року на суму еквівалентну 1 000 000 дол. США, він не надав таких документів ні під час кваліфікаційного оцінювання, ні під час розгляду подання у Вищій раді правосуддя, такі документи відсутні в матеріалах його суддівського досьє. При цьому, відповідаючи на запитання члена Вищої ради правосуддя, повідомив, що надав усі документи, які вважав необхідними для спростування висновків Комісії. Водночас відповідно до даних Національного антикорупційного бюро України, наявних у суддівському досьє ОСОБА_1 , загальний розмір доходів судді, його співмешканки та сина за 2013- 2018 роки загалом становить 2142694 гривні. Інші дані, які могли б підтвердити розмір доходів, зазначених суддею у суддівському досьє, відсутні.

ВККС констатувала, що суддя ОСОБА_1 під час співбесіди не надав чітких пояснень щодо не зазначення в деклараціях сум готівкових коштів та коштів, розміщених на банківських рахунках членів його сім`ї. При цьому він заперечив, що члени сім`ї відмовилися надати йому інформацію щодо своїх грошових активів.

Заперечуючи такий висновок ВККС, ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих Вищій раді правосуддя, зазначив, що не надав таку інформацію, оскільки розмір грошових коштів на поточних рахунках може змінюватись із «частою періодичністю». Під час засідання Вищої ради правосуддя 27 липня 2023 року суддя ОСОБА_1 , відповідаючи на уточнююче запитання щодо причин не зазначення залишків коштів на рахунках членів сім`ї, пояснив, що кошти на рахунках є незначними, а також послався на роз`яснення, які дозволяють не вказувати кошти на рахунках до певного ліміту. Щодо готівкових коштів пояснень не надав. Таку саму позицію висловлено в письмових поясненнях представника судді від 04 серпня 2023 року.

При цьому суддя не зазначав, що члени сім`ї відмовилися надавати йому інформацію про їхні кошти.

ВРП дійшла висновку, що зазначаючи в деклараціях за 2015- 2017 роки про ненадання членами сім`ї інформації щодо їхніх готівкових активів, суддя вказував недостовірну інформацію, оскільки причини не зазначення цієї інформації були іншими.

Пояснення судді про не декларування коштів членів сім`ї у зв`язку з наявністю обов`язку декларувати грошові активи, починаючи з певної суми, є суперечливими, оскільки суддя не вказував про цю причину не зазначення грошових активів членів сім`ї у поясненнях, наданих Комісії та Вищій раді правосуддя до 27 липня 2023 року. При цьому члени Комісії неодноразово ставили йому запитання саме стосовно причини недекларування коштів та усвідомлення суддею своєї відповідальності за таке недекларування. Лише на засіданні Вищої ради правосуддя 27 липня 2023 року та в письмових поясненнях від 04 серпня 2023 року суддею була озвучена така причина. Оскільки будь-яких інших доказів на підтвердження нових пояснень (наприклад, виписки з банківських рахунків на відповідну звітну дату) надано не було, виникають обґрунтовані сумніви в їх достовірності.

Вища рада правосуддя також погодилися із зауваженнями ВККС стосовно суперечливих і неповних пояснень судді щодо діяльності дружини та її доходів, надані під час співбесіди. Суддя зазначав, що його дружина має економічну освіту, займається підприємницькою діяльністю та має достатні доходи. Пояснив, що вона уклала з Дальницькою сільською радою Овідіопольського району договір оренди земельної ділянки площею 0,5373 га в селі Грибівці та передала її в суборенду. Крім того, суддя пояснив, що його дружина є головою кооперативу «Грибівка Лайф», який є неприбутковою організацією і його діяльність фактично є збитковою. Надати копію договору оренди земельної ділянки, укладеного його дружиною із сільською радою, суддя не зміг, надав копію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. Такі пояснення судді ОСОБА_1 згідно з висновком Комісії не сприяють з`ясуванню обставин щодо відповідності витрат і майна судді задекларованим доходам.

При з`ясуванні Комісією питання про джерела набуття старшим сином у 2013 році автомобіля марки «Mercedes-Benz», 2012 року випуску, суддя повідомив, що автомобіль придбано за кошти від продажу належних сину автомобілів марок «Toyota Camry», «Range Rover», при цьому зазначив, що договори купівлі-продажу автомобілів не збереглися. Пояснити, за які кошти син судді придбав автомобілі марок «Toyota Camry» та «Range Rover», суддя не зміг.

Під час розгляду цього питання у Вищій раді правосуддя суддя продовжив надавати суперечливі пояснення щодо джерел походження коштів для придбання автомобіля марки «Mercedes-Benz» та обставин продажу автомобіля марки «Range Rover».

У зв`язку з цим, рішенням від 26 липня 2018 року №1367/ко-18 Комісія визнала суддю ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді, та рекомендувала Вищій раді правосуддя розглянути питання про його звільнення з посади судді.

28 листопада 2023 року за наслідками розгляду подання Комісії, Вища рада правосуддя, з покликанням на статтю 131, підпункт 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункт 20 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункт 12 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя», ухвалила рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Одеської області.

Позивач вважає, що рішення ВРП не містить мотивів, які б узгоджувалися з нормами матеріального права та наявними доказами щодо того, що позивач не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, а зроблені висновки не відповідають приписам чинного законодавства України, що ставить під сумнів дотримання рівності та об`єктивності.

Враховуючи зазначене, під час розгляду справи Суд повинен перевірити чи містить оскаржуване рішення визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків.

Суд зауважує, що у спірному рішенні ВРП, погоджуючись з висновком ВККС, зазначила, що суддя ОСОБА_1 не надав повних, обґрунтованих та достатніх пояснень щодо джерел походження його майна, що є одним з обов`язків судді згідно зі статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а зміст його пояснень свідчить, що суддя не доклав належних зусиль до того, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною, та не вжив належних і достатніх заходів для того, щоб бути обізнаним про свої майнові інтереси та антикорупційні обов`язки. Зазначені обставини також ставлять під обґрунтований сумнів повноту і достовірність тверджень, наведених у декларації доброчесності судді. Суперечливий зміст наданих ОСОБА_1 пояснень, неодноразова зміна аргументації тих самих тверджень дають підстави для висновку про недостатнє сприйняття й утвердження суддею ОСОБА_1 фундаментальних засад доброчесності суддів.

Вища рада правосуддя, оцінивши в сукупності наведені у рішенні Комісії факти та обставини, матеріали суддівського досьє, копію запису співбесіди із суддею, дійшла висновку, що за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання Комісія в порядку, встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в межах своїх дискреційних повноважень прийняла вмотивоване рішення, яке містить обґрунтовані висновки щодо невідповідності судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 займаній посаді, та прийняла оскаржуване рішення про звільнення позивача з посади судді.

Вища рада правосуддя у Рішенні від 28 листопада 2023 року, спираючись на нормативні підстави щодо призначення та проведення кваліфікаційного оцінювання суддів, звільнення судді у разі виявлення за наслідками кваліфікаційного оцінювання його невідповідності займаній посаді (пункт 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункт 12 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя», підпункт 4 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України) констатувала, що позаяк за наслідками кваліфікаційного оцінювання суддів ОСОБА_1 не підтвердив відповідності займаній посаді, він підлягає звільненню з посади судді на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Отже, рішення, з огляду на наведену нормативну основу його ухвалення, є закономірним (очікуваним) результатом (наслідком) непроходження позивачем (як професійним суддею) кваліфікаційного оцінювання, що в розумінні згаданих вище законодавчих норм, власне, ототожнюється з виявленням «невідповідності» судді займаній посаді.

Що стосується покликання позивача на відсутність у ст. 126 Конституції України такої підстави звільнення судді, як виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання його невідповідності займаній посаді чи відмова останнього від оцінювання, колегія суддів вважає, що підп. 4 п. 16-1 розд. XV «Перехідні положення» Конституції України є самостійною окремою, відмінною від наведених в ст. 126 Конституції України підставою звільнення судді безпосередньо за результатами виявлення під час проведення оцінювання судді невідповідності його займаній посаді за критеріями компетентності, а тому зазначені доводи позивача є необґрунтованими.

Аналізуючи нормативне регулювання процедури кваліфікаційного оцінювання суддів у системному зв`язку, з урахуванням мети його проведення і правового статусу ВККС та ВРП у цьому процесі, колегія суддів зазначає, що кваліфікаційне оцінювання є компетенцією ВККС. Втім, це не заперечує того, що лише ВРП вирішує питання про звільнення з посади судді, у тому числі з мотивів встановлення невідповідності судді займаній посаді.

В окресленій площині спірних правовідносин Рішення ВРП має визначальне значення, адже породжує юридичні наслідки у вигляді звільнення судді з посади на основі результатів кваліфікаційного оцінювання.

Мета, процедура та правові наслідки кваліфікаційного оцінювання суддів чітко визначені та врегульовані Конституцією України, Законами № 1402-VIII та № 1798-VIII. Положення цих законів, що регулюють спірні правовідносини, є зрозумілими, точними і передбачуваними. Цим законодавством, зокрема, передбачена можливість звільнення судді в тому випадку, коли об`єктивні результати його оцінювання прямо підтверджують нездатність чи небажання судді виконувати свої обов`язки на мінімально прийнятному рівні.

За наведеного, оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, зваживши всі аргументи та доводи сторін, Суд вважає, що Вища рада правосуддя, приймаючи спірне рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з дотриманням принципів пропорційності та законності. Оспорюване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких відповідач дійшов вірного висновку про наявність підстав для звільнення позивача з посади судді.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 22, 241-246, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України, про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 28 листопада 2023 року №1131/0/15-23, - відмовити.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко,

Л.І. Бившева,

Р.Ф. Ханова,

І.А. Гончарова,

І.Я.Олендер,

Судді Верховного Суду