Справа № 440/2816/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа №440/2816/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просила:

визнати протиправними дії та бездіяльність ГУПФ України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй компенсації втрати частини доходів за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 із розміру 234882,29 грн боргу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за життя померлого чоловіка ОСОБА_2 на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №440/5661/22;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 на борг у розмірі 234882,29 грн у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за життя померлого чоловіка ОСОБА_2 на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №440/5661/22.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що ОСОБА_1 є вдовою пенсіонера органів внутрішніх справ ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 до позивачки перейшло право на отримання коштів, нарахованих за життя її чоловіка на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №440/5661/22 у розмірі 234882,29 грн; листом від 31.01.2025 ГУПФ України в Полтавській області повідомило позивачку про внесення її даних до розділу "Інформація про персональні дані спадкоємця у зв`язку зі смертю стягувача" підсистеми "Реєстр судових рішень" ІКІС ПФУ. Посилаючись на те, що відповідач мав обчислити суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, як те передбачено Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", позивачка звернулась до суду з цим позовом.

2. Позиція відповідача.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 29/. Свою позицію мотивував посиланням на відсутність підстав для обчислення компенсації, оскільки перерахунок пенсії ОСОБА_2 проведено на виконання судового рішення, а фактично виплату нарахованої заборгованості ще не здійснено.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Обставини справи

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №440/5661/22, що набрало законної сили 25.08.2022, зобов`язано ГУПФ України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 10.06.2022 №33/37-4/9186 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на листопад 2019 року та провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум /а.с. 7-10/.

На виконання судового рішення відповідач нарахував ОСОБА_2 суму доплати до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 у розмірі 234882,29 грн /а.с. 31/, фактичну виплату якої не проведено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер /а.с. 21/.

Листом Приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопа О.Е. від 07.01.2025 вих.№09/02-14 повідомлено, що станом на 07.01.2025 спадкоємцем за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружина померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 20/.

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 15.01.2025 повідомлено, що відомості про ОСОБА_1 відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ внесені до розділу "Інформація про персональні дані спадкоємця у зв`язку зі смертю стягувача" підсистеми "Реєстр судових рішень" ІКІС ПФУ; неодержані кошти підлягають виплаті за рахунок коштів та у порядку черговості, визначених відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України /а.с. 19/.

У лютому 2025 року позивачка звернулась до ГУПФ України в Полтавській області із заявою, у якій просила здійснити їй виплату недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії /а.с. 13-14/.

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 13.02.2025 позивачку повідомлено про відсутність підстав для виплати компенсації. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що згідно чинного законодавства нарахування компенсації на суми, які виплачуються за минулий час на підставі рішення суду не передбачено /а.с. 15-16/.

Не погодившись з доводами відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Основного Закону, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Пунктом 2 Порядку №159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії.

У силу пункту 5 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

А відповідно до пункту 8 Порядку №159, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується нарахування та виплати позивачці компенсації за втрату частини доходів, на суму заборгованості з пенсійних виплат, нарахованих її померлому чоловікові на виконання судового рішення, фактичну виплату яких не проведено.

Суд зауважує, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Тобто законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а та від 31.07.2024 у справі №480/1704/19.

За обставин цього спору ОСОБА_2 фактичну виплату доплати до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 у розмірі 234882,29 грн, нарахованої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №440/5661/22, за життя не проведено.

Так само відповідні кошти на дату розгляду справи у суді не виплачені позивачці, ОСОБА_1 , як дружині померлого пенсіонера.

При цьому відповідач не заперечує право позивачки на отримання коштів у розмірі 234882,29 грн.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що право на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Оскільки фактичну виплату нарахованої суми пенсії позивачці наразі ще не проведено, у спірних відносинах не настала обставина, з якою законодавець пов`язує виникнення у відповідача обов`язку здійснити нарахування й виплату компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.08.2024 у справі №200/63/23.

Водночас суд також визнає помилковими доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування компенсації втрати доходів на суму заборгованості одночасно з її виплатою, адже виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 (справа №523/1124/17), від 03.07.2018 (справа №521/940/17), від 05.10.2018 (справа №162/787/16-а), від 12.02.2019 (справа №814/1428/18), від 08.08.2019 (справа №638/19990/16-а), від 09.08.2022 (справа №460/4765/20) та ін.

Таким чином, позивачка має право на отримання компенсації втрати частини доходів на суму пенсії у розмірі 234882,29 грн, що нарахована на виконання рішення суду у справі №440/5661/22.

Однак, нарахування та виплата такої компенсації має бути проведена разом з фактичної виплатою суми заборгованості.

А оскільки борг на користь ОСОБА_1 не сплачено, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів належить відмовити, оскільки їх заявлено передчасно.

Посилання позивачки на рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Шемет проти України" суд визнає помилковими, оскільки порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у згаданій справі констатовано з огляду на залишення без розгляду (нерозгляд по суті) національними судами вимог позивача про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 24, 25/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

З огляду на ухвалення рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА