Справа № 206/1421/25
Суддя: Гаркуша В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/1421/25
Провадження 2-а/206/41/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючого судді Гаркуші В.В., за участю секретаря судового засідання Цибань Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Дніпро справу за адміністративним позовом представника позивача адвоката Дорошенко О.М. в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)

вимоги позивача: визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1

за участю учасників справи:

представник Позивача Дорошенко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дорошенко О.М. звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та скасування рішення, у якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.12.2024 № 21708 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити провадження по справі. Стягнути з відповідача судовий збір, витрати на оплату правової допомоги, на відправлення поштової кореспонденції.

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що відповідно до Постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №21708 від 02 грудня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП на ОСОБА_1 (далі - Позивач) накладено стягнення в розмірі 25500 грн за порушення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 Закону України «Про оборону», п.21, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560, тобто порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був відсутній, оскільки про такий розгляд не повідомлявся, копію Постанови у будь-який спосіб він також не отримував.

За текстом Постанови 08 жовтня 2024 року на адресу позивача, ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку (номер поштового) було направлено повістку про виклик на 11-00 год. 18 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.

Як слідує з оскаржуваної Постанови, 18 жовтня 2024 року з АТ «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернуто конверт з повісткою і довідкою про те, що поштове відправлення повернуто через відсутність адресата за вказаною адресою місця проживання, і неявка за повісткою утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Як слідує з трекінгу №800, поштове відправлення з повісткою було прийнято 11 жовтня 2024 року в м. Київ, 14 жовтня 2024 року прибуло до відділення №49116 в м. Дніпро, а 16 жовтня 2024 року відбулася невдала спроба вручення повістки адресату військовозобов`язаному ОСОБА_1 . 18 жовтня 2024 року відправлення повернулось відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою місця проживання. За висновками відповідача в оскаржуваній Постанові, неявка позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений повісткою день та час є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Місцем мешкання позивача ОСОБА_1 є будинок садибного типу. Будинок обладнано засобами відеоконтролю, відеозапис спрацьовує на рух біля камери. На воротах помешкання встановлено поштову скриньку.

Як слідує з відеозапису, 15 жовтня 2024 року до 14 год. 51 хв. поштар (як встановлено наразі) залишила клаптик паперу у хвіртці, не пересвідчившись перед цим, чи є вдома отримувач поштового відправлення, не зателефонувавши йому, і не скористалася поштовою скринькою, якою обладнані ворота. Через те, що повідомлення про необхідність отримати повістку не було вкладено до поштової скриньки і було ненадійно закріплено в щілині хвіртки, доля такого повідомлення наразі не відома. Вірогідно, повідомлення просто видуло вітром, за відеозаписом вбачається, що 15 жовтня було вітряно.

16 жовтня 2024 року, батько позивача, передивляючись відеозаписи з камери спостереження і не будучи особисто знайомий з поштарем, визнав її підозрілою особою, яка залишала мітки на хвіртці, з метою визначити, чи мешкає хтось в будинку, а тому зберіг відеозапис.

16 жовтня 2024 року працівник АТ «Укрпошта» за адресою доставки повістки позивачу не приходив, і трекінг поштового відправлення містить недостовірну інформацію про невдалу спробу вручення.

Окрім того, як слідує з Правил поштового зв`язку, термін очікування явки адресата повістки ТЦК складає 3 робочі дні. Якщо спиратися на відомості, зазначені у трекінгу поштового відправлення, то третім днем для явки адресата до поштового відділення за повісткою є 19 жовтня 2024 року, тоді як поштове відправлення було повернуто 18 жовтня 2024 року.

Якщо спиратися на припущення, що 15 жовтня 2024 року поштар залишила у щілині хвіртки за місцем проживання позивача саме повідомлення про необхідність отримання повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 , і яке було втрачено з незалежних від волі позивача причин, то позивач однозначно не здатний був забезпечити свою явку за викликом Відповідача у встановлений день та час, оскільки не був обізнаний з фактом направлення йому повістки.

Отже, було порушено порядок вручення позивачу повістки, і позивач об`єктивно не міг з`явитися за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11-00 год. 18 жовтня 2024 року, тобто в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення (відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони).

Окрім того, позивач оновив 15 липня 2024 року свої військово-облікові дані в застосунку «Резерв+». Як станом на 18 жовтня 2024 року, а так і на поточну дату, будь-які особисті дані позивача ОСОБА_1 ,

як військовозобов`язаного, не змінилися.

Як слідує з оскаржуваної Постанови за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП №21708 від 02 грудня 2024 року, позивачу слід було з`явитися для уточнення даних. При цьому, які саме дані слід оновити у такий спосіб, як особиста явка до ТЦК та СП, відповідачем не визначено. Оскаржувана Постанова не містить вказівки на те, які саме дані слід було уточнити позивачу ОСОБА_1 окрім тих, що він уточнював 15.07.2024 через Центр надання адміністративних послуг при виконанні вимог підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, відповідно до якого громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Відповідно до примітки до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відтак, у Постанові не зазначено, які саме дані про військовозобов`язаного не могли бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відтак, позивач ОСОБА_1 не тільки не був належним чином сповіщений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , і, більш того, відповідачем не доведено, що такий виклик був необхідним, а не носив формального характеру.

Також, представник позивача зазначає, що в оспорюваній позивачем Постанові від 12 грудня 2024 року №21708 зазначено, що 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 повісткою №20500 був повідомлений про розгляд адміністративної справи.

Однак, відомостей про поштове відправлення, яким ОСОБА_1 направлено повістку на розгляд адміністративної справи, спірна Постанова не містить.

Відтак, Відповідачем було порушено право Позивача на захист підчас розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є безумовною підставою скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач не був викликаний у належний спосіб до розгляду справи про правопорушення, що оформлене Постановою від 02 грудня 2024 року за №21708.

Так, само, позивач не отримував оскаржувану постанову про притягнення до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення ані особисто після її постановлення, ані в подальшому засобами поштового зв`язку.

Щодо розподілу судових витрат, представник позивача зазначає, що відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги вартість досудової підготовки у вигляді направлення адвокатських запитів, складання адміністративного позову та заяви про забезпечення доказів, представництва інтересів позивача в адміністративному суді першої інстанції складає 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

Разом з тим, в процесі підготовки позову, понесено витрати на поштове листування з відповідачем, розмір яких наразі складає 140 грн., а після відправлення копії позовної заяви збільшиться на вартість такого відправлення.

Зазначені витрати, які понесені позивачем ОСОБА_1 , є витратами, пов`язаними з розглядом справи, та мають бути компенсовані за рахунок відповідача (а.с. 1-10).

В судові засідання, призначені на 28.03.25 та 04.04.25 27.03.2025 Позивач не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, представник Позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

В судові засідання, призначені на 28.03.2025 та 04.04.2025 представник відповідача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

В судові засідання, призначені на 28.03.2025 та 04.04.2025 представник третьої особи Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21.03.2025 було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 35).

В ухвалі про відкриття провадження суд задовольнив клопотання представника позивача про поновлення строку на оскарження постанови.

27.03.2025 та 03.04.2025 представник Відповідача подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справ в електронному вигляді, яке було задоволено судом (а.с. 36, 55).

31.03.2025 представником позивача до суду подано клопотання про долучення доказів, яке було задоволено судом (а.с. 45-46).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Відповідно до роздруківки з застосунку «Резерв+» Позивач 15 липня 2024 року оновив свої військово-облікові дані, зокрема вказано місце проживання та номер телефону (а.с. 14).

З копії паспорту громадянина України Позивача вбачається, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15 з обороту).

Відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 Позивач прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за посадою солдат (а.с. 17).

Відповідно до трекінгового номеру поштового відправлення № 800 останнє 11.10.2024 прийняте відділенням поштового зв`язку 05300, м. Київ - 14.10.2024 року прибуло до відділення 49116, м. Дніпро - 16.10.2024 «невдала спроба вручення» 49116, м. Дніпро - 18.10.2024 «Повернуто відправнику (одержував відсутній за вказаною адресою)» 49116, м. Дніпро - 19.10.2024 «вручено відправнику» 49127, м. Дніпро (а.с. 18).

02.12.2024 Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно Позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 21708 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25500 грн

Як вбачається із вказаної постанови, позивачеві було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути 18.10.2024 о 11.00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. 18.10.2024 з АТ «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернуто конверт з повісткою та довідкою про те, що поштове відправлення повернуто через відсутність адресата за вказаною адресою. Станом на 13.11.2024 Позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився (а.с. 19-20).

Представником позивача 10.03.2025 до Відповідача було зроблено адвокатський запит про надання інформації, які саме відомості мав уточнити військовозобов`язаний ОСОБА_1 про себе, та про надання копії справи про адміністративне правопорушення (а.с. 21).

Представником позивача 07.03.2025 подано до Державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 77370911 від 03.03.2025 (а.с. 26).

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального Міністерства Юстиції (м. Одеса) Бутенко О.М. відкрито виконавче провадження від 03.03.2025 № ВП 77370911, в якому боржником є ОСОБА_1 , стягувач ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 28-28 з обороту).

У відповідь на адвокатський запит представника Позивача останньому Відповідачем надано копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с. 47-54).

З довідки про причини повернення/доставлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119 вбачається, що конверт, адресований Позивачеві повернувся до Відповідача 18.10.2024 з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 51 з обороту).

Як вбачається з відеозапису з наданого суду DVD диску, поштар залишив конверт у хвіртці 15.10.2025, що не заперечується представником позивача.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері організаційно-правових засад мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні та відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, військовий обов`язок і військову службу, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 2 ст. 2 КАС України зазначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами під час розгляду цієї справи, суду належить вирішити питання: чи дотримано Відповідачем-суб`єктом владних повноважень критерії правомірності рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, зокрема:

1)покладення на Позивача обов`язку щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

2)належного повідомлення Позивача;

3)дотримання Відповідачем вимоги процесуального законодавства під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як передбачено ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами статті 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України та про військовий обов`язок та військову службу.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду судом справи.

Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року постановлено про проведення загальної мобілізації.

Згідно з ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), який є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Щодо правомірності покладення на Позивача обов`язку щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, Позивач є особою чоловічої статі, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний, тому на нього розповсюджується вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України, у тому числі щодо явки за повісткою до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як органів військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Як вбачається з роздруківки з застосунку «Резерв+» Позивач 15 липня 2024 року оновив свої військово-облікові дані, зокрема вказано місце проживання та номер телефону останнього.

Суд дійшов висновку, що Відповідачем не спростовані доводи Позивача, що у нього не було умислу не з`являтись до Відповідача для уточнення даних, оскільки вперше він уточнив дані вчасно, а саме 15 липня 2024 року, про що свідчить долучений до матеріалів справи витяг із застосунку "Резерв+".

Крім того, з оскаржуваної постанови Відповідача про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що останній викликався 18.10.2024 року на 11:00 годину для уточнення даних, проте Відповідачем так і не наведено суду які ж саме дані мали б бути уточнені 18.10.2024 на відміну від тих, які у них мались в наявності, станом на 15.07.2024 - дату останнього їх уточнення.

Суд зазначає, що відповідно до примітки ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як слідує із долучених до позову матеріалів адміністративної справи, Позивач викликався повісткою на 18.10.2024 року для уточнення облікових даних. Зазначений виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є первинним, оскільки відповідно до наявного військового облікового документу з мобільного додатку "РЕЗЕРВ+" Позивач перебуває на військовому обліку у Відповідача. Категорія обліку «військовозобов`язаний», дійсний до 15.07.2025 року. Номер в реєстрі "ОБЕРІГ" 4. Також вказано що дані уточнено 15.07.2024 року (вчасно).

Враховуючи той факт, що Позивач перебуває на військовому обліку в установленому порядку, пройшов військово-лікарську комісію і не доведено відповідачем факту ухилення від обліку, тому суд вважає, що в діях останнього відсутня вина у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, зокрема і Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що виключає можливість притягнення до відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Щодо належного повідомлення Позивача Відповідачем про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає наступне.

Згідно із п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Суд зазначає, що відповідно до трекінгу поштового відправлення 16 жовтня 2024 року відбулася невдала спроба вручення повістки адресату. Правилами поштового зв`язку визначено строк очікування явки адресата повістки ТЦК, який складає 3 робочі дні. Отже, третім днем для явки адресата до поштового відділення за повісткою є 19 жовтня 2024 року, тоді як поштове відправлення було повернуто 18 жовтня 2024 року.

Як вбачається з відеозапису з наданого суду DVD диску, поштар залишив конверт у хвіртці, не пересвідчившись перед цим, чи є вдома отримувач поштового відправлення, не зателефонувавши йому, і не скористалася поштовою скринькою, якою обладнані ворота.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що незважаючи на те, що у додатку «Резерв+» міститься мобільний номер телефона Позивача, проте на поштовому конверті відсутній цей номер, що унеможливлює належне повідомлення позивача про очікування на нього поштового відправлення з повісткою.

Отже, зазначене підтверджує неналежне повідомлення Позивача про необхідність прибуття до Відповідача для уточнення даних, що вказує на відсутність його вини, а звідси і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Враховуючи не доведеність того, що Позивач був належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також правомірності покладення обов`язку на останнього щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, суд не вбачає доцільним досліджувати дотримання Відповідачем вимог процесуального законодавства під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з наявних матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази правомірності покладення обов`язку на Позивача щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також того, що останній був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому суд відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що на підтвердження надання Позивачеві правової допомоги суду надано тільки ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 22, 22 з обороту). Будь-яких інших доказів, як то договір про надання юридичних послуг, в якому було б зафіксовано обсяг правової допомоги та її вартість, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо) суду не надано.

А тому суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заявлених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю.

Крім того, суд вважає, що не підлягають задоволенню судові витрати на поштове листування з Відповідачем, оскільки як вбачається з довідки з системи «Електронний суд», Відповідач має зареєстрований Електронний кабінет ЄСІТС (а.с. 59, 60), а тому суд дійшов висновку, що Позивач не довів обґрунтованість таких витрат.

Інші судові витрати, а саме судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України суд покладає на Відповідача.

Керуючись ст.ст.241-246,286,293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов представника позивача адвоката Дорошенко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2024 № 21708 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2024 № 21708 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - капітана ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 25 500 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

3. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

4. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його постановлення.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Дорошенко Олена Миколаївна, РНОКПП НОМЕР_3 , м. Дніпро, вул. Південна, буд. 2 Б, офіс 33.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), адреса: м. Дніпро, вул. Каденюка Леоніда, буд. 6В.

Суддя В.В. Гаркуша