Справа № 280/2596/25
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 квітня 2025 рокуСправа № 280/2596/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053; )

про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла ОСОБА_1 (далі - заявник) про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій заявник просить суд:

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної податкової служби від 13.03.2025 р. № 3-ДС про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади державної служби до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що заявник має намір звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення від 13 березня 2025 року, яким ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади державної служби. Заявник вважає, що оскільки оскаржуваний наказ є таким, що призводять до неможливості перебування її на робочому місці, існує необхідність у забезпеченні позову, шляхом зупинення дії наказу Державної податкової служби від 13.03.2025 р. № 3-ДС про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади державної служби до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у справі. Також, за час розгляду справи у суді, заявник буде позбавлена можливості на належне грошове забезпечення, що поставить її у скрутне матеріальне становище, що не є доцільним в умовах існування в країні воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 - 6 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу наведених норм слідує, що законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав.

Тобто необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, суд вирішуючи питання про забезпечення позову, надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, у питаннях забезпечення позову суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших суб`єктів, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову із заявленими позовним вимогам та обставинам справи.

Водночас ймовірне настання певних негативних наслідків для позивача у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде підтверджено за результатами вирішення спору по суті.

Суд вказує, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Судом встановлено, що на цій стадії розгляду справи відсутні підстави стверджувати про існування очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу, оскільки у цьому випадку відповідні висновки можливі лише за наслідками розгляду справи. Інші доводи заявника щодо неправомірності оскаржуваного наказу також належить перевірити під час розгляду спору по суті.

Твердження про порушення прийняття спірних наказів до розгляду справи по суті є висновком, який свідчитиме про правову позицію суду наперед і застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається лише у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив в на права заявника, разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС зазначені в заяві обставини про забезпечення позову, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа №826/16509/18).

З огляду на викладене, в даному випадку забезпечуючи позов шляхом зупинення дії наказу Державної податкової служби України до набрання законної сили рішенням у справі, суд надасть оцінку діям Державної податкової служби України без з`ясування всіх обставин справи, що є порушенням норм процесуального права.

Окрім наведеного, суд зазначає, що заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення наказу про звільнення з займаної посади. Тобто, шляхом забезпечення позову відбувається автоматичне поновлення заявника на займаній посаді поза встановленою процедурою звільнення та поновлення на посаді, оскільки поновлення на посаді незаконно звільненого працівника можливе лише на виконання рішення суду (при винесенні якого вирішується також питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу), а не шляхом забезпечення позову.

Відтак, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову в обраний заявником спосіб не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а тому така заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 150-154, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена, апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки встановлені ст.ст.295, 297 КАС України протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу складено та підписано 09.04.2025.

Суддя Б.В. Богатинський