Справа № 600/545/25-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/545/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

08 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Матохнюка Д.Б. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сокирянського районного суду Чернівецької області, Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Сокирянського районного суду Чернівецької області, Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року позов зупинено провадження у справі за №600/545/25-а до набрання чинності рішення Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №240/7215/24.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Апелянт вважає, що спірні правовідносини у справі №600/545/25-а, виникли через застосування відповідачем, під час прийняття Наказу №4-к, норм Закону №4059-ІХ в період з 01.01.2025 року, в свою чергу у «зразковій» справі №240/7215/24 спірні правовідносини виникли через застосування відповідачем, під час прийняття Наказу №01/к, положень Закону №3460-ІХ в період з 01.01.2024 року, тобто вирішення заявлених позовних вимог врегульовуються різними нормами права та охоплюють різні періоди їх виникнення. Тому, незважаючи на наявність існування вмотивованого зв`язку між предметом судового розгляду у справі №600/545/25-а та предметом розгляду «зразкової» справи №2407215/24, розгляд та вирішення позовних вимог є можливим незалежно від набрання законної сили рішення Верховного Суду, а отже у цьому випадку відсутні правові підстави, що прямо передбачені ст.236 КАС України, для зупинення провадження у справі, застосовані судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення та зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини у цій справі та у справі №240/7215/24 є аналогічними. Тому з метою однакового та правильного застосування норм матеріального права та забезпечення єдності судової практики при вирішенні подібних спірних відносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у цій справі за №600/545/25-а до набрання чинності рішення Верховного Суду у справі №240/7215/24.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила:

- визнати протиправними дії керівника апарату Сокирянського районного суду Чернівецької області щодо винесення наказу №4-к від 03 січня 2025 року в частині виплати з 01 січня 2025 року старшому секретарю Сокирянського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , як державному службовцю 6 рангу категорії «В» з вислугою років на державній службі 23 роки 03 місяці 03 дні щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу;

- зобов`язати керівника апарату Сокирянського районного суду Чернівецької області щодо скасувати пункт 1 наказу №4-к від 03 січня 2025 року в частині виплати з 01 січня 2025 року старшому секретарю Сокирянського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , як державному службовцю 6 рангу категорії «В» з вислугою років на державній службі 23 роки 03 місяці 03 дні щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області в частині нарахування та виплати з 01 січня 2025 року старшому секретарю Сокирянського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , як державному службовцю 6 рангу категорії «В» з вислугою років на державній службі 23 роки 03 місяці 03 дні згідно наказу №4-к від 03 січня 2025 року щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області на підставі діючого наказу №35-к від 14 грудня 2017 року, винесеного керівником апарату Сокирянського районного суду Чернівецької області з 01 січня 2025 року здійснювати нарахування та виплату старшому секретарю Сокирянського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , як державному службовцю 6 рангу категорії «В» з вислугою років на державній службі 23 роки 03 місяці 03 дні щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, після відкриття провадження у справі, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 18 листопада 2024 року відкрито провадження у зразковій адміністративній справі №240/7215/24 за позовом ОСОБА_1 до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання протиправними дій, скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити дії.

Зокрема, у даній справі №240/7215/24 спір виник у зв`язку із встановленням позивачці надбавки за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу, що обчислена з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року №3460-IX, положення якого не узгоджуються зі змістом частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Крім цього Верховним Судом вказано ознаки типових справ, а саме:

1) позивач - державний службовець місцевого загального суду;

2) відповідачі - місцевий загальний суд та територіальне управління ДСА, відповідальне за забезпечення фінансування та функціонування місцевих загальних судів, де працюють позивачі;

3) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними і тими самими нормами права, а саме: у зв`язку з встановленням позивачам з 01.01.2024 надбавки за вислугу років, обчисленої з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX (на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу), положення якого, на думку позивачів, суперечать спеціальному Закону №889-VIII, відповідно до якого вказана надбавка має обчислюватися на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків;

4) позивачами заявлені аналогічні за суттю вимоги:

- визнати протиправним і скасувати наказ в частині встановлення з 01.01.2024 надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік служби, але не більше 30% посадового окладу;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області провести нарахування та виплату надбавки за вислугу років з 01.01.2024 відповідно до статті 52 Закону №889-VIII на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу.

Як вбачається з обставин даної справи (600/545/25), спірні правовідносини виникли у зв`язку з установленням позивачу державному службовцю наказом керівника апарату Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 січня 2025 року №4-к щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 2 відсотка посадового окладу за кожний календарний рік служби, але не більше 30 відсотків від посадового окладу. Також позивач просить суд зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області здійснювати їх нарахування та виплату щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу.

Тобто, як вірно вказав суд першої інстанції, фактично, спір у даній справі, як і в справі №240/7215/24, виник у зв`язку з незгодою позивача з установленням їй розміру надбавки за вислугу років, обчисленої з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX (на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу), положення якого, на думку позивача, суперечать спеціальному Закону №889-VIII, відповідно до якого вказана надбавка має обчислюватися на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків.

Статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження у справі. Перелік підстав для зупинення провадження у справі, передбачений статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України, є вичерпним.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Таким чином, оскільки правовідносини у цій справі та у справі №240/7215/24 є подібними, з метою однакового та правильного застосування норм матеріального права та забезпечення єдності судової практики при вирішенні подібних спірних відносин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у цій справі за №600/545/25-а до набрання чинності рішення Верховного Суду у справі №240/7215/24.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Чернівецький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Матохнюк Д.Б. Граб Л.С.