Справа № 300/7859/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7859/24 пров. № А/857/6153/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.,

Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Біньковська Н.В.), постановлену у порядку письмового провадження в м. Івано-Франківськ 15 січня 2025 року, у справі №300/7859/24 за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

15.10.2024 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , просило: ухвалити рішення суду про стягнення в дохід бюджету податкового боргу на суму 12460,00 грн з ОСОБА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року позовну заяву Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12460,00 грн. залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що беззаперечних доказів виконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху суду не надано. Суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом не приведено позовну заяву у відповідність статей 160, 161 КАС України в частині зазначення місця проживання чи перебування ОСОБА_1 та надання доказів надіслання ОСОБА_1 листом з описом вкладення копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що податковою адресою фізичною особи-підприємця визначається адреса її місцезнаходження (адреса місця проживання) зазначена в ЄДРПОУ, за якою вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. На думку скаржника, контролючий орган зробив все можливе для того, щоб виконати свій обов`язок щодо належного вручення кореспонденції відповідачу.

Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що ухвала судді суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року, позовну заяву Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12460,00 грн. з єдиного податку з фізичних осіб, залишено без руху. Надано позивачу з дня вручення цієї ухвали п`ятиденний строк для усунення вказаних у ній недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність статей 160, 161 КАС України в частині зазначення місця проживання чи перебування ОСОБА_1 та надання доказів надіслання ОСОБА_1 листом з описом вкладення копії позовної заяви та доданих до неї документів.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач надав суду заяву, в якій зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків місце проживання (податковою адресою) ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_1 . Ці обставини підтверджуються витягом від 25.11.2024 з баз даних Державної податкової служби Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України щодо податкової адреси відповідача. Контролюючим органом встановлено, що при реєстрації підприємницької діяльності відповідач зазначила адресу, за якою здійснювала підприємницьку діяльність, а саме АДРЕСА_2 (яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №31 від 07.08.2023), тому Головним управління ДПС в Івано-Франківської області було направлено позовну заяву і за вказаної адресою.

Позивачем також надано суду уточнену позовну заяву, довідку AT «Укрпошта» від 07.01.2025 з описом вкладення до цінного листа про направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими документами за адресою: АДРЕСА_1 та витяг відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ОСОБА_1 .

Окрім того позивачем було подано клопотання про передачу справи на розгляд Луганського окружного адміністративного суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Відповідно до ч.ч. 13-15 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 5 статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Пунктами 4, 5 ч. 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 статті 161 суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову в паперовій формі зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позовної заяви та доданих до неї документів. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, усуваючи обставини, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху в частині, що стосується зазначення місця проживання чи перебування відповідача та надання доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви, позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій покликаючись на відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків, зазначив таку адресу відповідача: АДРЕСА_1 . Також контролюючий орган надав суду докази надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій позовної заяви та доданих до неї документів за цією адресою.

Проте суд апеляційної інстанції зауважує, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. До цього переліку входить с. Ковалівка Коломийчиської сільської територіальної громади Луганської області.

Суд першої інстанції, приймаючи спірну ухвалу зазначив, що будь-яких достовірних даних про місце проживання чи перебування відповідача за адресою: АДРЕСА_1 станом на час звернення до суду із цим позовом контролюючим органом суду не надано.

Водночас суд апеляційної інстанції зауважує, що надання для пересилання засобами «Укрпошта» цінного листа з уточненою позовною заявою та додатками до нього, як доказ виконання позивачем процесуального обов`язку надіслання, згідно вимог ст.161 КАС України щодо скерування такого за адресою с. Ковалівка Коломийчиської сільської територіальної громади Луганської області, яке є населеним пунктом, який згідно Переліку територій є територією, на якій ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, на переконання суду не підтверджує виконання такого обов`язку позивачем як суб`єктом владних повноважень, а відповідно не може бути розцінено судом апеляційної інстанції як виконання позивачем вимог ухвали суду першої інстанції від 03.01.2025 року.

Таким чином на думку апеляційного суду, в даному випадку позивачем не було усунуто недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі суду першої інстанції від 03 січня 2025 року.

Разом з тим, щодо доводів скаржника про те, що податковою адресою фізичної особи-підприємця визначається адреса її місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за якою вона береться на облік як платник податків, то апеляційний суд такі відхиляє, оскільки зі змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 02.05.2024 ОСОБА_1 припинила здійснювати підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_2 на підставі власного рішення.

Окрім того, Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради та Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області у відповіді на запит суду першої інстанції зазначили, що інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в реєстрі територіальної громади відсутня.

Також, Департамент соціальної політики Івано-Франківської міської ради листом від 30.12.2024 №58-12/1827 повідомив суд про те, що станом на 30.12.2024 згідно Єдиної інформаційної бази ВПО ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в Івано-Франківській МТГ не перебуває.

Апеляційний суд зазначає, що оскільки позивач не надав доказів проживання або місцезнаходження відповідача за адресами, зазначених в позовній та уточненій позовній заяві, а відтак суд позбавлений можливості встановити, чи виконав позивач як суб`єкт владних повноважень вимог статей 160 та 161 КАС України, які передбачають належне повідомлення відповідача про подання позову та вручення його копії.

Слід вказати, що відсутність підтвердження належного повідомлення відповідача про звернення позивачем до суду перешкоджає реалізації принципу змагальності сторін і може свідчити про порушення права на справедливий розгляд справи.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що доказів виконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху суду не було надано, а отже позовна заява не відповідає вимогам статтей 160, 161 КАС України в частині зазначення місця проживання чи перебування ОСОБА_1 та надання доказів надіслання ОСОБА_1 листом з описом вкладення копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі викладено підстави залишення позовної заяви без розгляду, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають

Керуючись статтями 241, 243, 312, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №300/7859/24 про залишення позову без розгляду без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний