Справа № 380/21783/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21783/24 пров. № А/857/6525/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 380/21783/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЛанкевич А.З.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 380/21783/24 задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Військової часини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої, абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зобов`язано Військову часину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої, абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції невірно застосував правові висновки, відображені у постановах ВС від 13.06.2024 у справі №520/21316/23 та від 21.02.2024 у справі №120/1909/23 зі змісту яких слідує, що обов`язковим документом для підтвердження обраної позивачем підстави звільнення є відповідний медичний висновок медико-соціальної експертної комісії про необхідність постійного стороннього догляду. Ненадання заявником документу, прямо визначеного Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", має наслідком відмову в задоволенні звернення про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону України №2232-ХІІ.

Також відповідач зазначив, що звертаючись з рапортом про звільнення позивач не надав переконливих доказів, які б підтверджували те, що у ОСОБА_2 відсутні (окрім позивача ВИТАНСЬКОГО І.) інші члени сім`ї першого та другого ступеня спорідненості.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є єдиною особою, хто може здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, особою з інвалідністю ІІ групи, ОСОБА_3 . А тому є наявними підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). Відповідно, відповідач протиправно відмовив позивачу у звільненні з військової служби.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2024 року №112 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного розпорядженням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.03.2024 року №163-РС на посаду водія-електрика радіо відділення взводу зв`язку мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_1 , зараховано з 18.04.2024 року до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2024 року №313 старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з раніше займаної посади і виведено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 .

06.09.2024 року позивач звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив звільнити його з військової служби у запас згідно п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини: "необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім?ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім?ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я" у зв?язку з тим, що його матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по місцю проживання: селише АДРЕСА_3 , являється інвалідом ІІ групи загального захворювання згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №629840 від 13.06.2024 року.

До рапорту позивачем додано належним чином засвідчені копії таких документів:

свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого Дублянською селищною радою Самбірського району Львівської області від 22.04.1988 року серії НОМЕР_4 ;

паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Самбірським МРВ УМВС України у Львівській області від 07.08.2004 року, виданого на ім`я гр. ОСОБА_1 ; картки фізичної-особи платника податків ОСОБА_1 ;

довідки до акта огляду медико-соціально експертної комісії серії 12 ААА №629840 від 13.06.2024 року, виданої на ім`я гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 від 19.08.2024 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 ;

довідки фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 ; пенсійного посвідчення серії НОМЕР_7 від 10.07.2024 року на ім`я ОСОБА_3 ;

висновку №375 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 13.08.2024 року;

Витягу з Реєстру територіальної громади про місце реєстрації ОСОБА_3 від 02.09.2024 року;

свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , виданого Дублянською селищною радою Самбірського району Львівської області від 03.12.2003 року серії НОМЕР_8 ;

заяви ОСОБА_3 до всіх уповноважених органів від 29.07.2024 року;

інформаційної довідки про осіб, місце проживання яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , виданого виконавчим комітетом Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області від 25.07.2024 року №14-19/03-201.

Листом від 24.09.2024 року №4574 відповідач відмовив у задоволенні вказаного рапорту, повідомивши, що до рапорту має бути долучено документ (висновок лікарсько-консультативної комісії), який підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за матір?ю позивача - ОСОБА_3 . В той же час, до рапорту долучено тільки Висновок №375 про наявність порушення функцій організму за формою №080-4/о, згідно якого ОСОБА_3 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Таким чином, потреба матері позивача у постійному сторонньому догляді не підтверджується доданими до рапорту документами. Крім того, до рапорту не додані документи, що підтверджують відсутність у матері інших членів сім?ї першого чи другого ступеня споріднення або, якщо інші члени сім?ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я, відповідні документи на підтвердження таких обставин. Таким чином, долучені до рапорту документи належним чином не підтверджують всіх обставин, що можуть бути підставою для звільнення з військової служби на підставі положень підпункту "г" п.2 ч.4, п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу".

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався і такий стан діє дотепер.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина перша статті 1 Закону №2232-XII).

За приписами частини першої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Правові підстави звільнення під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Позивач вказує на наявність правових підстав для звільнення з військової служби у порядку підпункту абзацу 12 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абзацу 12 п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент подання рапорту та формування рішення про відмову у звільненні з військової служби), військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент розгляду справи), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Перелік сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення з військової служби, відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-XII.

За приписами пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен надати правову оцінку наявності чи відсутності підстав для звільнення з військової служби у порядку підпункту абзацу 12 п.3 ч.12 ст.26 статті 26 Закону №2232-XII.

В обґрунтування наявності такої підстави в рапорті позивача ним зазначено необхідність догляду за матір`ю, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №629840 від 13 червня 2024 року є інвалідом ІІ групи загального захворювання.

Надаючи оцінку наявності такої підстави для звільнення позивача як "необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я" суд зазначає наступне.

Обов`язковими умовами для отримання права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у цьому випадку є:

- наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими доданими до рапорту доказами.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що мати позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №629840 від 13 червня 2024 року є інвалідом ІІ групи загального захворювання. За даними висновку ЛКК №375 від 13.08.2024 року про наявність порушення функцій організму… (форма 080-4/0) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 рекомендовано соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 09.03.2021 № 407, висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859.

Обумовлений висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

При цьому колегією суддів ураховано, що долучений позивачем до рапорту на звільнення висновок ЛКК №375 від 13.08.2024 року про наявність порушення функцій організму… ( за форма 080-4/0) не містить інформації про те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 має необхідність у постійному сторонньому догляді.

Стосовно медичного висновку про необхідність здійснення постійного догляду, то Верховний Суд у постановах від 21 лютого 2024 року у справі № 120/1909/23 та постанові від 11.04.2024 у справі №420/16689/23 відобразив правовий висновок з вказаного питання, який враховується судом згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при розгляд цієї справи, а зокрема:

« 69. Водночас, Верховний Суд враховує, що відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема:

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

70. Отже, Верховний Суд доходить висновку, що Закон № 2232-XII встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів і перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. Зі свого боку приписи постанови Кабінету Міністрів України розмежовують повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок.»

Відтак, позивачем не доведено в установленому порядку належними доказами обставин з приводу того, що його матір має необхідність у постійному сторонньому догляді.

При цьому, подаючи рапорт про звільнення за вказаною підставою також слід довести необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отож в даному випадку є спірним, чи є достатнім підтвердженням того, що у матері позивача відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які можуть здійснювати за нею постійний догляд.

Підпунктом 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Проте, такі положення застосовуються для цілей розділу IV "Податок на доходи фізичних осіб" Податкового кодексу України (застосовується до доходів, отриманих починаючи з 1 січня 2017 року платником податків у вигляді спадщини/дарунка).

Щодо членів сім`ї, то законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї, а лише визначені критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є: спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17, від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Статтею 202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Згідно зі ст. 203 Сімейного кодексу України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Сімейним кодексом України також встановлено: обов`язок внуків, правнуків утримувати бабу, діда, прабабу, прадіда (ст. 266); обов`язок по утриманню братів та сестер (ст. 267).

Поняття "обов`язку утримання" та "обов`язку здійснення догляду" не є тотожними.

Так, утримання особи - це надання матеріальної допомоги. Постійний догляд - це форма догляду за особою з різними фізичними або психічними обмеженнями, що вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.

З матеріалів справи убачається, що позивачем на підтвердження факту відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості до рапорту долучено заяву від 29.07.2024, яка зареєстрована в реєстрі за №3764 та посвідчена приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Малою М.В., якою ОСОБА_3 стверджує, що у зв`язку з відсутністю інших працездатних осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати, вона обирає одну особу здійснювати догляд та утримувати її як інваліда ІІ групи із числа військовозобов`язаних, її сина - ОСОБА_1 .

Отож цією заявою ОСОБА_3 вказує про свій вибір (серед інших) особи яка буде здійснювати за нею постійний догляд, а відтак обумовлена заява не підтверджує відсутність у матері позивача інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення.

Крім того колегія суддів зазначає, що положення пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України №2232-ХІІ не передбачає можливості вибору військовослужбовця для здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю у випадку наявності інших військовозобов`язаних осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Стосовно ж наданої інформаційної довідки складеної відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про осіб, місце проживання яких зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 від 25.07.2024 №14-19/03-201, то указаною довідкою підтверджено лише факт реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_3 , 1961 року народження, ОСОБА_1 , 1988 року народження.

Долучений до рапорту акт обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 від 22.10.2024 №253, складений виконавчим комітетом Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області свідчить про те, що позивач постійно піклувався про свою матір, яка являється особою з інвалідністю ІІ групи, а саме: закупляє медикаменти, одяг та взуття; возить на обстеження до лікарів; забезпечує продуктами харчування.

Аналізуючи відомості приведені у названій інформаційній довідці та акті, колегія суддів приходить до висновку, що такі підтверджують лише реєстрацію указаних осіб за адресою: АДРЕСА_3 . Жодним чином такі документи не доводять відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, не спростовує факт фактичного проживання їх за вказаною адресою без реєстрації.

Крім того, позивачем не представлено доказів перебування (не перебування) в шлюбі ОСОБА_3 станом на момент подачі рапорту (позову) та відсутності у матері позивача інших дітей, братів/сестер, чоловіка.

Згідно підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, яким визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Натомість акту обстеження сімейного стану військовослужбовця, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на виконання указаної вище норми, так як і інших визначених документів позивачем не представлено.

З урахуванням указаного вище, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції при винесені рішення у справі №380/21783/24, в частині встановлення факту відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері Позивача, визнав встановленими, є недоведеними належними документами.

Проаналізувавши наведе вище в сукупності в контексті встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданого рапорту та долучених до нього документів є відсутніми, а дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції є такими, що зроблені за відсутності повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 380/21783/24 скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 у цій справі про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос