Справа № 460/968/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м. Рівне №460/968/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання О.В.Драної; представника позивача адвоката Н.І.Ладанівської; представника відповідача М.С.Форет; представника третьої особи не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Рівненській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС України у Рівненській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №18754/ на загальну суму 1637340,72 грн.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що за результатами фактичної перевірки контролюючим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №18754/, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1637340,72 грн, за допущення порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки: як вбачається з наказу на проведення перевірки від 08.10.2024 №2989-п, правовою підставою її проведення є, зокрема підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, однак жодних документів, які б підтверджували наявність інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, а отже про підставу проведення перевірки контролюючим органом не надано; у наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють (юридичні підстави); при проведенні перевірки контролюючому органу надані документи, що стосувалися питання реалізації товару: Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК, Акти приймання-передачі товарів, Х-Звіт, Форми ведення обліку товарних запасів. Проте, такі документи безпідставно не взяті контролюючим органом до уваги. Наданими податковому органу документами у повній мірі підтверджувалося ведення обліку товару за місцем реалізації. Тому, посилання податкового органу на порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є безпідставним.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач зазначає, що оскаржуване повідомлення-рішення від 06.12.2024 №18754/ є правомірним, оскільки: всупереч безпідставним доводам позивача, відповідно до змісту наказу про проведення фактичної перевірки правовою підставою для прийняття зазначеного наказу є пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України; підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення i проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість i законність прийнятого за результатами перевірки рішення. До перевірки надано Договор комісії №КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024, акти приймання-передачі товарів та Форми ведення обліку товарних запасів. Проте, до перевірки не надано документи, передбачені Правилами, затвердженими наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків України №37 від 13.03.1995 (із змінами та доповненнями), та Інструкцією про порядок оформлення суб`єктами господарювання операцій при здійсненні комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженою наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України №343 від 08.07.1997 (із змінами та доповненнями). Відтак, при проведенні зазначеної фактичної перевірки не враховано копії актів приймання-передачі товарів до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024. Позивачем на початок проведення перевірки на вимогу контролюючого органу не надано документи, що підтверджують придбання та походження товарів, що реалізовувались та знаходяться в реалізації, у форматі, який дозволив би здійснити його перегляд та/або копіювання. Тому, позивач допустив порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», наслідком чого є притягнення до відповідальності.

Стислий виклад пояснень третьої особи.

Третя особа зазначає, що відсутність детального опису підстави на проведення перевірки в наказі не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом, тобто здійснити посилання на застосовуване положення Податкового кодексу України. Відтак, наказ про проведення фактичної перевірки №2989-п від 08.10.2024 містить усі необхідні найменування та реквізити, а також належне оформлення підстав для її проведення, що виключає обставину протиправності у призначенні та проведенні фактичної перевірки господарського об`єкта позивача. Контролюючий орган обґрунтовано не прийняв акти приймання-передачі товарів до Договору комісії № КВ-02-09-24-дк від 02.09.2024 до уваги, оскільки такі документи, з огляду на їх функціональне призначення, не посвідчують походження товарів, які реалізуються за місцем здійснення господарської діяльності. Висновки контролюючого органу про здійснення позивачем реалізації товарів, на які не надано документи, що підтверджують їх походження та які не відображені у відповідному обліку, є обґрунтованими та підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а тому контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.

Ухвалою суду від 27.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 25.02.2025.

Ухвалою суду від 25.02.2025 залучено до участі у справі №460/968/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС України в Івано-Франківській області (вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76000; код ЄДРПОУ ВП 43968084); підготовче засідання відкладене на 18.03.2025 в порядку пункту 2 частини другої статті 181 КАС України.

Ухвалою суду від 18.03.2025, постановленою без оформлення окремого документа (протокол судового засідання від 18.03.2025), у підготовчому засіданні оголошена перерва до 25.03.2025.

Ухвалою суду від 25.03.2025, постановленою без оформлення окремого документа (протокол судового засідання від 25.03.2025), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 03.04.2025.

У судовому засіданні 03.04.2025 представник позивача, який брав участь у розгляді справи в режимі ВКЗ, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.04.2025 заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула.

Ухвалою суду від 03.04.2025 постановленою без оформлення окремого документа (протокол судового засідання від 03.04.2025), вирішено продовжити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Скорочене судове рішення (вступна та резолютивна частини) проголошене у відкритому судовому засіданні 03.04.2025 у порядку статей 243, 250 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Керівником Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області винесений Наказ «Про проведення фактичної перевірки» від 08.10.2024 №2989-п (далі Наказ №2989-п), яким наказано інспекторам Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області провести фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.10.2024 (а.с. 161).

На підставі Наказу №2989-п оформлені Направлення на перевірку від 08.10.2024 №5594 та №5593 (а.с. 86, 87).

Працівнику магазину «Ябко» пред`явлені Направлення на перевірку та вручено копію Наказу №2989-п 08.10.2024, час вручення 15:31 (а.с. 86, 87).

За результатами перевірки контролюючим органом складений Акт фактичної перевірки від 17.10.2024 №18652/09/17/РРО/ (далі Акт перевірки №18652/09/17/РРО/), яким установлено порушення: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою у встановленому порядку; документи щодо походження товару (оригінали) до перевірки не надано; до перевірки надано Договір комісії (копію) №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів від 30.09.2024, від 28.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, 02.09.2024, від 04.09.2024; вартість товарів не облікованих у встановленому порядку та встановленої форми становить згідно актів приймання-передачі товарів на загальну суму 1637340,72 грн (а.с. 80).

Платник податків подав до контролюючого органу Заперечення від 15.11.2024 (вх. від 20.11.2024) на Акт перевірки №18652/09/17/РРО/, до яких долучив ряд документів (копії): Договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК; Актів приймання-передачі товарів від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 18.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, від 28.09.2024, від 30.09.2024, від 09.10.2024; Х-Звіту; Форми ведення обліку товарних запасів (а.с. 200).

Контролюючим органом сформована відповідь «Про результати розгляду заперечення до акту фактичної перевірки від 17.10.2024 р. №18652/09/17/РРО/» від 04.12.2024, відповідно до якої висновки Акта перевірки №18652/09/17/РРО/ НОМЕР_1 залишені без змін (а.с. 196).

На підставі Акта перевірки відповідачем Головним управлінням ДПС у Рівненській області винесене Податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №18754/ (далі ППР №18754/), яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1637340,72 грн, за допущення порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с. 19).

Позивач вказує, що оскаржуване ППР №18754/ по суті виявлених порушень є безпідставним, та також посилається на порушення відповідачем порядку призначення та проведення фактичної перевірки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

У постанові Верховного Суду від 23.11.2023 у справі справа №160/7797/23 (адміністративне провадження № К/990/34645/23) зазначено:

«Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства»; «Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскаржуючи саме наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень (рішень) платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки, яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка»; «Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України».

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування ППР №18754/ обґрунтовуються, зокрема, відсутністю підстав для призначення / проведення перевірки, тому суд надає правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення ППР №18754/, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Позивач зазначає, що з Наказу №2989-п вбачається, що правовою підставою її проведення є, зокрема, підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, однак жодних документів, які б підтверджували наявність інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, а отже про підставу проведення перевірки контролюючим органом не надано ФОП ОСОБА_1 ні безпосередньо перед проведення перевірки, ні під час її проведення. У наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють (юридичні підстави). Отже, у зв`язку із цим, за встановлення протиправності дій податкового органу щодо призначення та проведення перевірки без законних на те підстав, позивач вважає, що оскаржуване ППР №18754/ є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1. статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2. статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Судом установлено, що в Наказі №2989-п міститься посилання на норми ПК України, зокрема: підпункт 80.2.2, підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як на підставу призначення перевірки:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7).

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації «яка свідчить про можливі порушення» дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 (справа №420/9909/23, адміністративне провадження № К/990/67/24) виснував:

«Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Судової палати, Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення.

Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним».

З матеріалів справи слідує, що до Державної податкової служби України надійшов лист від Beijing Roborock Technology Co.Ltd від 05.02.2024 про те, що в момент здійснення покупки роботу-пилососу в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за ардесою: АДРЕСА_2 , видано розрахунковий документ, який не є фіскальним чеком (а.с. 185). Заявник просив податковий орган здійснити перевірку магазинів мережі «Ябко».

Державною податковою службою України надісланий Головним управлінням ДПС в областях та м. Києві лист від 12.02.2024 про необхідність вжиття заходів податкового контролю та організації і проведення фактичних перевірок магазинів мережі «Ябко» за зверненням Beijing Roborock Technology Co.Ltd від 05.02.2024 (а.с. 191).

Тобто, у податкового органу була наявна інформація про можливі порушення норм податкового законодавства суб`єктами господарювання, які здійснюють свою діяльність у магазинах мережі «Ябко», тому правові підстави для проведення фактичної перевірки об`єктивно існували.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі можливе порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки можливим процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Отже, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного ППР №18754/ у зв`язку з процедурними порушеннями (на думку позивача) при призначенні та проведенні фактичної перевірки. Зазначене вище свідчить про те, що оцінка оскаржуваному ППР №18754/ повинна надаватися судом по суті встановлених під час проведення перевірки порушень.

Актом перевірки №18652/09/17/РРО/ (пункт 2.2.20 «Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки») установлено порушення: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою у встановленому порядку; документи щодо походження товару (оригінали) до перевірки не надано; до перевірки надано Договір комісії (копію) №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів від 30.09.2024, від 28.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, 02.09.2024, від 04.09.2024; вартість товарів не облікованих у встановленому порядку та встановленої форми становить згідно актів приймання-передачі товарів на загальну суму 1637340,72 грн.

Розділ 3 «Висновок перевірки» Акта перевірки №18652/09/17/РРО/: встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Наказу МФУ №496 від 03.09.2021.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР).

Перелік обов`язків суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції, визначені у статті 3 Закону №265/95-ВР.

За правилами пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Стаття 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, суб`єкт господарювання зобов`язаний вести в установленому законодавством порядку облік товарних запасів та здійснювати продаж (реалізацію) лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

При цьому, стаття 20 Закону №265/95-ВР передбачає відповідальність суб`єктів господарювання у вигляді штрафу (фінансової санкції) за рішенням контролюючих органів за:

(1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані в установленому порядку;

(2) ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті);

(3) одночасна наявність двох попередніх фактів (обставин).

Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку» від 03.09.2021 №496 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України

02 листопада 2021 р. за № 1411/37033) затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі Порядок №496).

У Порядку №496 терміни вживаються в таких значеннях:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару. Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП. У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару;

товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).

Пунктами 1, 2 Розділу ІІ Порядку №496 визначено, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.

Під час ведення обліку товарних запасів у паперовій формі записи у Формі обліку виконуються розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою (пункт 7 Розділу ІІ Порядку № 496).

За правилами пунктів 9-11 Порядку №496, заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: 1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку; 2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; 3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.

Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

З матеріалів справи слідує та зазначено в Акті перевірки №18652/09/17/РРО/ НОМЕР_1 , що платник податків надав під час фактичної перевірки контролюючому органу: Договір комісії №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів від 30.09.2024, від 28.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, 02.09.2024, від 04.09.2024.

До Заперечень від 15.11.2024 (вх. від 20.11.2024) на Акт перевірки №18652/09/17/РРО/ НОМЕР_1 , платник податків надав контролюючому органу: Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК; Акти приймання-передачі товарів від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 18.09.2024, від 27.09.2024, від 28.09.2024, від 30.09.2024, від 09.10.2024; Х-Звіт; Форми ведення обліку товарних запасів.

При цьому, заперечення з додатками, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду) є матеріалами перевірки, на підставі яких контролюючим органом приймається відповідне рішення (стаття 86 ПК України).

Так, між ФОП ОСОБА_2 (Комітент) та ФОП ОСОБА_1 (Комісіонер) укладений Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК (далі Договір комісії №КВ-02-09-24-ДК) (а.с. 35).

Окремі умови Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК:

Пункт 1.1 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента, від свого імені за плату (винагороду) укладати за рахунок Комітента договори щодо продажу товарів, передбачених Договором.

Пункт 1.2 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту Продукції, а також інші умови та вказівки Комітента наведено в Актах приймання-передачі товарів до цього Договору.

Пункт 1.3 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Виступаючи від свого імені, Комісіонер самостійно укладає договір купівлі-продажу з третьою особою (Покупець).

Пункт 4.1 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Передання Товарів Комітентом Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору здійснюється за Актом приймання-передачі товарів на умовах: місце передання: м. Коломия, вул. Чорновола, 30А. Порядок транспортування Продукції, що передається Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору, до місця передання визначається Комітентом.

Пункт 8.1 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Товари, що надійшли Комісіонеру від Комітента, є власністю Комітента. Право власності зберігається за Комітентом до моменту передачі Товарів Комісіонером Покупцю.

Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За правилами статті 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Відповідно до Акта приймання-передачі від 02.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 820033,00 грн (а.с. 38).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 04.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 103380,32 грн (а.с. 49).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 18.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 139352,20 грн (а.с. 23).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 27.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 375821,00 грн (а.с. 29).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 28.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 55033,40 грн (а.с. 30).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 09.10.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 152302,29 грн (а.с. 32).

Позивачем також надані Форми ведення обліку товарних запасів (Додаток до Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку (пункт 2 Розділу I)) облік за вересень 2024 року (а.с. 25, 28, 31, 51); облік за вересень-жовтень 2024 року (а.с. 34).

Контролюючий орган не заперечує факту надання платником податків таких документів під час перевірки та при поданні Заперечень від 15.11.2024 (вх. від 20.11.2024) на Акт перевірки №18652/09/17/РРО/. Проте, такі документи не взяті до уваги.

В Акті перевірки №18652/09/17/РРО/ зазначено про порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою у встановленому порядку; документи щодо походження товару (оригінали) до перевірки не надано; до перевірки надано Договір комісії (копію) №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів від 30.09.2024, від 28.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, 02.09.2024, від 04.09.2024; вартість товарів не облікованих у встановленому порядку та встановленої форми становить згідно актів приймання-передачі товарів на загальну суму 1637340,72 грн.

Суд критично оцінює такий висновок контролюючого органу, оскільки за змістом приписів Порядку №496 документами, які підтверджують облік та походження товарів, є Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку, та первинні документи.

Своєю чергою, первинними документами згідно з Порядком № 496 є опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Як вже зазначено судом вище, контролюючому органу були надані документи: Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК; Акти приймання-передачі товарів від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 18.09.2024, від 27.09.2024, від 28.09.2024, від 30.09.2024, від 09.10.2024; Х-Звіт; Форми ведення обліку товарних запасів.

При цьому, жодних зауважень щодо змісту та форми цих документів контролюючий орган в Акті перевірки №18652/09/17/РРО/ не зазначив. Будь-яких застережень стосовно правильності заповнення позивачем Форми ведення обліку товарних запасів в акті перевірки податковий орган не навів.

Водночас суд зазначає, що Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів, як додатки до договору, містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару: Комітент фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), Комісіонер фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); дати проведення операції (відповідно до Актів приймання-передачі товарів), найменування, кількість та вартість товару (найменування, кількість та вартість кожної окремої одиниці товару чітко зазначені в актах).

Тобто, вказані документи повною мірою ідентифікують постачальника (Комітента) та отримувача товару (Комісіонера), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару та мають всі ознаки первинних, які передбачені Порядком № 496.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що надані позивачем контролюючому органу під час фактичної перевірки документи, у розумінні приписів Порядку № 496, є належними документами, які підтверджують облік товарів за місцем їх реалізації.

Суд також зазначає, що такі первинні документи, як видаткові накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, не могли бути надані позивачем контролюючому органу, оскільки як слідує зі змісту Договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК (пункт 8.1): Товари, що надійшли Комісіонеру від Комітента, є власністю Комітента. Право власності зберігається за Комітентом до моменту передачі Товарів Комісіонером Покупцю.

Тобто, позивач не придбав товар (не є покупцем) та не ввозив його на територію України з метою митного оформлення, а лише отримував товар від Комітента для подальшого продажу кінцевому споживачу на умовах комісії.

Суд також встановив, що реалізований 08.10.2024 товар Адаптер USB-C Power Adapter 20W High Quality за ціною 649,00 грн (а.с. 84) ідентифікується як такий, що отриманий від Комітента відповідно до Акта приймання-передачі від 02.09.2024 (а.с. 38).

Отже, підстави стверджувати про те, що позивачем реалізований товар, який не облікований в установленому законом порядку, відсутні.

Своєю чергою, податковий орган, не приймаючи до уваги надані позивачем документи та стверджуючи про неподання та відсутність первинних документів щодо отримання (надходження / походження) товару, не вказав в Акті перевірки №18652/09/17/РРО/, які ж саме конкретні первинні документи позивачу належало надати.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що первинними є ті документи, які передбачені Порядком №496.

Суд не заперечує таким висновкам, проте зазначає, що за приписами вказаного Порядку до первинних належать, зокрема, й інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

У спірному випадку такі документи були надані позивачем податковому орану, проте безпідставно ним не взяті до уваги.

Відповідач також зазначає, що на вимогу контролюючого органу позивач не надав документи, які витребовувалися в нього.

За правилами пункту 85.2. статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пункту 85.1. статті 85 ПК України, забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 85.6. статті 85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отже, якщо станом на початок проведення перевірки чи під час проведення перевірки на законну вимогу контролюючого органу платник податків не надав (пасивна поведінка платника податків) чи відмовився надати первинні документи (активна поведінка платника податків), які стосуються предмета перевірки, то посадові особи податкового органу повинні зафіксувати такий факт (обставину), зокрема, шляхом оформлення (складення) акта у довільній формі (із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати).

Так, контролюючим органом була оформлена Вимога про надання документів від 08.10.2024, відповідно до якої від платника податків вимагалося надання документів:

Книги обліку розрахункових операцій на РРО (за наявності);

Форма ведення обліку товарних запасів;

Документи щодо походження товару, який знаходиться на реалізації;

Трудові угоди з працівниками;

Документи, що засвідчують особи;

Документи щодо наявних основних засобів (власних або орендованих);

Договір з установою банку про встановлення банківського терміналу для розрахунку електронними платіжними засобами (а.с. 88 том 1).

У Вимозі про надання документів зазначено, що такі мають бути надані платником податків до 08.10.2024 не пізніше 16:40 год.

Суд зазначає, що Вимога про надання документів у графі «Вимогу отримано» не містить жодних записів: ані дати та часу отримання, ані ПІБ особи, яка отримала вимогу, ані підпису уповноваженої особи.

Жодних належних і допустимих доказів отримання позивачем Вимоги про надання документів від 08.10.2024 відповідачем та третьою особою не надано.

При цьому, стверджуючи про ненадання позивачем документів відповідно до Вимоги про надання документів від 08.10.2024, відповідачем та третьою особою не надано суду доказів (акта у довільній формі) ненадання чи відмови у наданні позивачем запитуваних документів на початок чи під час проведення перевірки.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про те, що факт порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР не доведений контролюючим органом, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про відсутність правових підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності у порядку статті 20 Закону №265/95-ВР.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та третя особа у письмових поясненнях по суті спору зазначають, що до перевірки не надано документи, передбачені Правилами, затвердженими наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків України №37 від 13.03.1995 (із змінами та доповненнями), та Інструкцією про порядок оформлення суб`єктами господарювання операцій при здійсненні комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженою наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України №343 від 08.07.1997 (із змінами та доповненнями).

Суд критично оцінює такі доводи та зазначає, що в Акті перевірки №18652/09/17/РРО/ не міститься жодних посилань на ненадання платником податків документів, які визначені Правилами №37 та Інструкцією №343.

Суд зазначає, що посилання учасників справи на відповідні обставини та висновки в заявах по суті справи не можуть доповнювати (розширювати) зміст Акта перевірки, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення.

Отже, оскаржуване ППР №18754/ не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому таке рішення контролюючого органу є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

При розгляді справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мали б суттєве значення для правильного вирішення спору, а інші доводи та заперечення учасників справи по суті позовних вимог не спростовують висновку про протиправність рішення.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення ПП №18754/ в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо посилання позивача на те, що відзив на позовну заяву поданий відповідачем з порушенням строку, суд зазначає, що за приписами частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративному судочинстві змагальність виявляється в тому, що: (1) дії суду залежать від вимог позивача та заперечень відповідача; (2) суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підстав наданих йому доказів; (3) особи, які беруть участь у справі, займають активне становище щодо інших учасників процесу та суду; (4) особи, які беруть участь у справі, можуть брати участь у справі особисто або через представників; (5) кожна особа зобов`язана доказати факти, на які вона покликається; (6) у разі невиконання процесуальних обов`язків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки.

Тому, відзив на позовну заяву прийнято судом до уваги при вирішення спору, як і подальша заява позивача по суті справу відповідь на відзив.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 13098 грн 73 коп, сплачена відповідно до Платіжної інструкції від 21.01.2025 №124.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС України у Рівненській області (вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023; код ЄДРПОУ ВП 44070166), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області (вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76000; код ЄДРПОУ ВП 43968084), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Рівненській області від 06 грудня 2024 року №18754/.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 13098 грн 73 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС України у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 квітня 2025 року

Суддя К.М. Недашківська