Справа № 160/24901/24
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24901/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Національно поліції в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 р. (суддя Рищенко А.Ю.), по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и В:

16.09.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ НП в Донецькій області, де просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ №356 о/с від 26.07.2024 р. щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

-поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами, контролю за діяльністю блокпостів і виконання підрозділами поліції завдань в зоні проведення ООС управління превентивної діяльності ГУ НП Донецькій області;

-стягнути з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за кожен день вимушеного прогулу до дня проведення фактичного розрахунку.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 р. поновлений строк для звернення до суду з даним позовом в зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному, а також зверненням до ГУ НП у Донецькій області в порядку адміністративного оскарження із заявою про скасування наказу № 356 о/с від 26.07.2024 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 р. адміністративний позов задоволений повністю. Визнаний протиправним та скасований наказ №356 о/с від 26.07.2024 р. щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлений ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами, контролю за діяльністю блокпостів і виконання підрозділами поліції завдань в зоні проведення ООС управління превентивної діяльності ГУ НП Донецькій області з 27.07.2024 р. Стягнуто з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.07.2024 р. по 25.11.2024 р. в сумі 88 460,68 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами, контролю за діяльністю блокпостів і виконання підрозділами поліції завдань в зоні проведення ООС управління превентивної діяльності ГУ НП Донецькій області з 27.07.2024 р. відповідно до ст. 371 КАС України. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць відповідно до ст. 371 КАС України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції прийняте рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже, підлягає скасуванню.

На апеляційну скаргу відповідача позивач подав відзив, де просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.07.2024 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами, контролю за діяльністю блокпостів і виконання підрозділами поліції завдань в зоні проведення ООС управління превентивної діяльності ГУ НП в Донецькій області подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Стосовно рапорту про звільнення ОСОБА_1 , яким відповідач обгрунтовує свою позицію, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про не прийняття даного рапорту до уваги, оскільки в даному рапорті невірно зазначена посада позивача.

Судом встановлено, що 25.07.2024 ОСОБА_1 направив рапорт через АТ «Укрпошта» про відкликання рапорту про звільнення зі служби в Національній поліції від 24.07.2024.

26.07.2024 ГУ НП в Донецькій області прийняло спірний наказ №356 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", з 26.07.2024.

19.08.2024 ОСОБА_1 подав відповідачу заяву щодо розгляду питання поновлення його на посаді старшого інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами, контролю за діяльністю блокпостів і виконання підрозділами поліції завдань в зоні проведення ООС управління превентивної діяльності ГУ НП в Донецькій області з врахуванням обставин, за яких його було звільнено зі служби.

Проте, ГУ НП в Донецькій області листом №Щ112/12/01-2024 від 30.08.2024 ОСОБА_1 повідомлено, що згідно його власноруч написаних рапортів, де наполягав на звільненні, розглянуте питання щодо звільнення.

Статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що « 1. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: …7) за власним бажанням;…».

Судом встановлено, що 24.07.2024 р. Позивач подав відповідачу рапорт про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням, а 25.07.2024 р. Направив Укрпоштою рапорт про відкликання рапорту про звільнення зі служби, але 26.07.2024 р. Відповідач спірним наказом № 356 о/с звільнив позивача.

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» «4. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону».

Відповідно постанови КМ України «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» № 114 від 29.07.1991, встановлено, що « 10. Особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням».

Згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ № 114 встановлено, що « 64. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): …ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;…».

А відповідно п.68 даного Положення «Особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою».

Аналізуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанцуії про задоволення позовних вимог, оскільки видача уповноваженим органом наказу про звільнення зі служби в поліції до закінчення передбаченого п.68 Положення №114 строку є протиправним.

А відповідно п. 64 «ж» обов`язковою умовою для звільнення є наявність поважних причи, що перешкоджають виконанню службових обов`язків, хоча позивач в своєму рапорті не вказував про поважні причини звільнення, і відповідач не встановлював такі причини.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 09.08.2019 р. по справі № 815/1490/16 встановлено, що « 36.Верховний Суд України в постанові від 24 червні 2014 року №21-241а14 зазначив, що згідно з пунктом 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

37. Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

38. Проте у межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

39. Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

40. Видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника міліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку, якщо таке прохання міститься у рапорті про звільнення, є правомірною.

41. Отже, ГУНП в Одеській області мало право звільнити до закінчення передбаченого законодавством строку попередження у зазначений позивачем у рапорті про звільнення строк.

42. При цьому, за змістом наведеного законодавчого припису, до закінчення тримісячного строку попередження особа має право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк. У разі якщо сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк, особа має право відкликати поданий рапорт про звільнення до спливу цього строку».

Як вбачається з матеріалів справи, домовленості між сторонами про дату звільнення не було досягнуто, в зв`язку з чим рапорт позивача про звільнення було реалізовано шляхом прийняття наказу про звільнення працівника до спливу трьохмісячного строку, в період чого позивач мав право відкликати поданий рапорт про звільнення.

Крім того, відповідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ №114 встановлено, що « 24. У разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 315,31 6,321,22,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова