Справа № 489/3390/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 489/3390/23

Перша інстанція: суддя Кокорєв В.В.,

повний текст судового рішення

складено 06.02.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Марченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00000414 від 08.08.2022 року, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона не є особою, яка може бути притягнена до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, оскільки, станом на 08.08.2022 року, належній їй на праві власності транспортний засіб переданий у користування іншій особі ТОВ «ТІР ЕКСПРЕС» на підставі нотаріально посвідченого договору оренді від 05.02.2021 року. За наведених обставин позивач вважала, що в її діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Щодо суті правопорушення, позивач у клопотанні від 11.11.2023 року посилалась на те, що в Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі» в розділі «Фото звіт» наявна різна дати фіксації на фотографіях; вказана маса перевищення відмінна від маси перевищення зазначеної в оскаржуваній постанові; відсутні дані про засоби вимірювання; відсутня інформація про державний номерний знак причепу (напівпричепу); відсутні дані про повну масу сідельного тягачу та причепу чи напівпричепу, їх ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортних засобів (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі). Вказувала позивач і про відсутність у постанові відомостей щодо марки, моделі, державного номерного знаку причепу (напівпричепу). Також позивач вказувала, що чинним законодавством не передбачений обов`язок власника ТЗ звертатися до органів МВС у разі передачі транспортного засобу у користування іншій особі, а порядок внесення до Реєстру відомостей про належного користувача у разі передачі фізичною особою транспортного засобу юридичній особі на підставі договору оренди, покладається на керівника юридичної особи якій ТЗ переданий в оренду.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на доводи, які зазначені у позовній заяві та у клопотанні від 11.11.2023 року, вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що апелянт не має права керування вантажним транспортним засобом, вона є лише власником ТЗ, а тому не є перевізником, що відповідає правовій позиції КАС ВС, викладеній у постанові від 06.07.2023 року по справі №560/514/22.

Вказує апелянт і на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив наданий договір оренди ТЗ, не дослідив питання наявності у позивача обов`язку вчинення дій щодо несення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, та не застосував до спірних правовідносин висновки Верховного Суду викладені у постановах від 09.08.2019 року у справі №806/1450/16, від 06.07.2023 року у справі № 560/514/22, від 28.12.2023 року у справі №300/4673/22.

Не дослідженим з боку суду першої інстанції залишилось, на думку апелянта, питання дотримання процедури прийняття оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки відомості наведені в Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі та відомості наведені в оскаржуваній постанові є неповними та суперечливими, що також є підставою для скасування оскаржуваної постанови, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.05.2018 по справі №337/3389/16-а.

У відзиві на апеляційну скаргу, Державна служба України з безпеки на транспорті просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. При цьому, відповідач зазначає про помилковість посилання апелянта в обґрунтування доводів на судові рішення Верховного суду, оскільки наведені в апеляційній скарзі постанови стосуються правовідносин стосовно застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в той час як спірні правовідносини в цій справі стосуються притягнення апелянта до адміністративної відповідальності. Доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей в інформації наведеній в оскаржуваній постанові та на Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі, Державна служба України з безпеки на транспорті заперечує, посилаючись на технічні вади, проведення розрахунку перевищення загальної маси ТЗ з урахуванням похибки, на наявність відомостей щодо технічних засобів вимірювання безпосередньо в самій оскаржуваній постанові, та вважає ці доводи такими, що не спростовують факт наявності правових підстав для притягнення апелянта до адміністративної відповідальності. Вказує відповідач і на те, що відсутність відомостей про напівпричіп, враховуючи що він не є самостійним ТЗ, та за наявності наведеного в постанові обсягу інформації, не є перепоною в цій справі для беззаперечного встановлення факту перевищення нормативних вагових параметрів.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 08 серпня 2022 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дмитренком Максимом Олександровичем винесено постанову серії АА №00000414 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

У вказаній постанові зазначено, що 08.06.2022 року о 14:42 год за адресою: Н-03, км 210+500, Хмельницька область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб SCANIA R440, з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,2% (2,902 тон), при дозволеній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Вказане порушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу марки WIM 47, Q-FREE HI TRAC, 10035, свідоцтво про повірку технічного засобу UA.TR.001 35 355-21 №356-21, дійсне до 31.08.2022 року.

В постанові серії АА №00000414 від 08.08.2022 року зазначені відомості про виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу SCANIA R440, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість осей - 5 шт., відстань між осями 1-2: 3690 мм., 2-3: 5590 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1290 мм; навантаження на вісь 1 - 9411 кг, 2 - 13276 кг, 3 - 8369 кг, 4 - 8267 кг, 5 - 8346 кг; загальна маса - 47669 кг. Також містяться відомості про: найменування органу та посадової особи, який її виніс; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення; ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

За вчинення адміністративного правопорушення, постановою серії АА №00000414 від 08.08.2022 року ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500,00 грн. за ч.2 статті 132-1 КУпАП з урахуванням ст.14-3 КУпАП як власника вантажного транспортного засобу.

Також, відповідно до копії Договору найму (оренди) транспортних засобів з правом передачі в піднайм (суборенду) від 05.02.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М., зареєстрованого в реєстрі за №60, ОСОБА_1 (наймодавець) передала ТОВ «ТІР ЕКСПРЕС» (наймачу), а останній прийняв в тимчасове платне користування на строк до 05.02.2023, серед іншого, транспортний засіб SCANIA R440, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , тип вантажний сідловий тягач-Е, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого та зареєстрованого 05.05.2017 Центром 7341.

Матеріали справи містять копії сертифікату відповідності, сертифікату перевірки типу та експертного висновку про те, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Q-Free HI TRAC TMU4 WIM відповідає вимогам нормативних документів із технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Q-Free HI TRAC TMU4 WIM. Технічні вимоги за критеріями технічного захисту інформації» з рівнем гарантії Г-2. Прилад відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є належним суб`єктом відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а наведені доводи щодо суті зафіксованого перевищення вагових нормативів не знайшли свого підтвердження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ст.279-7 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У разі звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:

абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;

абзацу другого частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у часині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично користувалася транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому, за приписами частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Частиною 4 статті 48 Закону №2344-III встановлено, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до п.1.10 ПДР власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними, але суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 14-3 КУпАП є відповідальна особа.

При цьому, такою відповідальною особою може бути або фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, або належний користувач транспортного засобу, тобто користувач щодо якого до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесені відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що при накладенні адміністративного стягнення за ч.2 ст.132-1 КУпАП стосовно суб`єкта відповідальності не враховуються, ані характер вчиненого правопорушення, ані особа порушника, ані ступінь його вини, ані майновий стан, ані обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 1 ст. 33 КУпАП).

Порядок ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений наказом МВС України №779 від 06.11.2020, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.12.2020 за №1337/3562 (надалі Прядок №779).

Прядок №779 визначає процедуру ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - ЄДРТЗ) (п. 1 глави І Порядку №779).

До ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (далі - об`єкти обліку) (п. 3 гл. ІІ Порядку №779)

Відповідно до п. 4 глави ІІ Порядку №779, Внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі:

1) державної реєстрації транспортного засобу;

2) перереєстрації транспортного засобу;

3) зняття з обліку транспортного засобу;

4) скасування державної реєстрації транспортного засобу;

5) скасування перереєстрації транспортного засобу;

6) скасування зняття з обліку транспортного засобу;

7) відомчої реєстрації транспортного засобу;

8) внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу;

9) передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талона.

В ЄДРТЗ формуються та реєструються заяви власників транспортних засобів у сфері державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку транспортних засобів, у тому числі заяви про внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу з обов`язковим присвоєнням програмними засобами ведення ЄДРТЗ кожній окремій заяві реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації (п. 5 глави ІІ Порядку №779).

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів затверджений постановою КМУ №1197 від 14.11.2018 (надалі Порядок №1197, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач).

Так, однією з підстав для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу.

Апеляційний суд зазначає, що договір найму (оренди) транспортних засобів від 05.02.2021, який укладений між апелянтом ОСОБА_1 (наймодавець) та ТОВ «ТІР ЕКСПРЕС» (наймач), фактично є короткостроковою орендою без права викупу, що відповідає ознакам оперативного лізингу.

Так, пунктом 33 Порядку №1197 встановлено, що внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу (лізингоодержувача), здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою власника транспортного засобу (лізингодавця) (його уповноваженого представника) або належного користувача.

Отже, апелянт, як власник транспортного засобу, мав можливість в період часу з 05.02.2021 до 07.06.2022 звернутись до сервісного центру МВС із заявою про внесення до Реєстру відомостей про належного користувача відповідальної особи за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, адже вимоги законодавства щодо відповідальності власників ТЗ та належного користувача, щодо порядку внесення відомостей про належного користувача, вже існували на час укладення вказаного договору оренду транспортного засобу.

З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апелянта та погоджується із висновкам суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_1 , як власник ТЗ, за відсутності в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відомостей про належного користувача, є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП

Враховуючи обставини справи, яка переглядається апеляційним судом, колегія суддів відхиляє як помилкове посилання апелянта на рішення КСУ від 22.12.2010 року у справі №1-34/2010.

Відхиляє апеляційний суд і посилання апелянта на постанови ВС від 06.07.2023 року по справі №560/514/22, від 09.08.2019 у справі №806/1450/16, від 28.12.2023 у справі №300/4673/22, оскільки предметом спору в цих справах є притягнення перевізників до відповідальності у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», проте як у справі, яка переглядається апеляційним судом, предметом спору є притягнення власника ТЗ, як відповідальної особи, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Перевіряючи інші доводи апеляційної скарги, розбіжність в інформації, яка міститься на Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі та в оскаржуваній постанові, зокрема дата та адреса наведені на фотофіксації, місце фіксації порушення, обрахунок перевищення ваги, відсутність даних щодо напівпричепу, колегія суддів зазначає таке.

Наведені апелянтом доводи щодо певних розбіжностей у відображенні дати місяць день рік (06.08.2022 року) або день місяць рік (08.06.2022 року); відображення в постанові місцерозташування початку зони зважування майданчику, а на фотоматеріалах - місцерозташування безпосередньо камери фотофіксації; фіксації покажчика перевищення загальної маси (7,669 тон) без вирахування похибки у 10%, та зазначення в постанові показника перевищення загальної маси з вирахування похибки (2,902 тон); відсутність у Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі даних про засоби вимірювальної техніки та наявність такої інформації в оскаржуваній постанові; відсутність в оскаржуваній постанові відомостей щодо напівпричепу, за наявності іншої зафіксованої інформації, достатньої для габаритно-вагового контролю (2 осі має тягач та 3 напівпричеп), не є порушеннями або невідповідностями, які б беззаперечно спростовували факт перевищення нормативних вагових параметрів, зафіксованих в автоматичному режимі.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, є обґрунтованою на момент її прийняття та такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Отже, доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено та підписано 09 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька