Справа № 380/4590/25
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 квітня 2025 рокусправа № 380/4590/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Брильовський Р.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (88000, м. Ужгород, площа Ш. Петефі, 14, ) про визнання протиправним та скасування постанови, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.12.2024 про закінчення виконавчого провадження у ВП №66527082.

Ухвалою від 11 березня 2025 року залишено позовну заяву без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення у якій зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Зазначає, що 12.12.2024 скористався свої правом на досудове врегулювання спору та звернувся із скаргою до начальника Відділу ПВР Управління забезпечення ПВР у Закарпатській області ЗМУ Міністерства юстиції про скасування спірної постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2024 ВП №66527082. 18 січня 2025 року від Відділу ПВР Управління забезпечення ПВР у Закарпатській області ЗМУ Міністерства юстиції надійшла відповідь на скаргу від 12.12.2024 (постанова № 05.1-08/2/66527082) в якій зазначено, що дії головного державного виконавця Міснік Нелі В`ячеславівни вчинені з дотриманням вимог закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а відтак спірна постанова про закінчення виконавчого провадження скасуванню не підлягає. Також вказує, що початком перебігу строку звернення позивача до суду з даним позов буде саме 18.01.2025. З позовом до суду звернувся 1 березня 2025 року, а відтак в межах тримісячного строку встановленого ч. 4 ст. 122 КАС України, оскільки скористався своїм правом на досудове врегулювання спору відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України.

Розглянувши вказані у заяві доводи позивача щодо поважності причин пропуску процесуального строку на звернення з цим позовом до суду, суд зазначає наступне.

Пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд визнає причини його пропуску поважними.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Частинами 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з частиною 1 статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд зазначає, що доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Згідно з ст.287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Згідно п.1 ч.2 цієї статті, позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.12.2024 про закінчення виконавчого провадження у ВП №66527082.

Однак з цією позовною заявою позивач звернувся до суду 1.03.2025, тобто після закінчення строку, установленого законом.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереробними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у рішенні від 08.08.2019 у справі № 127/13736/16-а зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Поважними ж причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 10.12.2024 рекомендованим листом отримав постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.12.2024 про закінчення виконавчого провадження у ВП №66527082.

12.12.2024 з метою на досудове врегулювання спору звернувся із скаргою до начальника Відділу ПВР Управління забезпечення ПВР у Закарпатській області ЗМУ Міністерства юстиції про скасування спірної постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2024 ВП №66527082.

18 січня 2025 року від Відділу ПВР Управління забезпечення ПВР у Закарпатській області ЗМУ Міністерства юстиції надійшла відповідь на скаргу від 12.12.2024 в якій зазначено, що дії головного державного виконавця Міснік Нелі В`ячеславівни вчинені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а відтак спірна постанова про закінчення виконавчого провадження скасуванню не підлягає.

Таким чином, позивач про прошення свого права було відомо ще 10.12.2024.

Щодо твердження позивача, що початком перебігу строку звернення позивача до суду є 18.01.2025 та позивач з позовом до суду звернувся 1 березня 2025 року, а відтак в межах тримісячного строку встановленого ч. 4 ст. 122 КАС України, оскільки скористався своїм правом на досудове врегулювання спору відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, суд зазначає наступне.

КАС України і Закон України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок і строки оскарження постанов державного виконавця або шляхом подання скарги до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або шляхом звернення до суду.

Звернувшись із скаргою, позивач обрав порядок оскарження, шляхом подання скарги до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Дані норми передбачають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 18.01.2025 він отримав відповідь за результатами розгляду скарги, якою залишено спірну постанову без змін.

Однак позовну заяву здано на пошту 1.03.2025. Відтак, позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду.

Тому суд вважає, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду у цій справі знаходяться поза межами обставин, з якими норма ч.1 ст.121 КАС України пов`язує можливість поновлення процесуального строку.

За загальним правилом, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер та яка виникла з обставин, незалежних від позивача.

Проте позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутися до суду в межах встановленого строку.

З урахуванням вказаного, можливість вчасного подання позову залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мав суб`єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку суд не вбачає.

За таких обставин, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними.

Будь-яких інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим адміністративним позовом, які є поважними, позивачем не вказано.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 123 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України).

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

За висновком ЄСПЛ, викладеним в його рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «МШ «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Суд дійшов висновку, що наведені в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними та не наведено обставин, які є об`єктивно непереробними і не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн, відповідно до квитанції № 446748 від 05.04.2025.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поважності причин пропуску процесуального строку на звернення з цим позовом до суду відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанови - повернути позивачу.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн, відповідно до квитанції №446748 від 05.04.2025.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СуддяБрильовський Роман Михайлович