Справа № 200/3011/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

09 квітня 2025 року Справа №200/3011/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Поштова, 44), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про зобов`язання вирішити питання щодо прийняття до примусового виконання виконавчий лист згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року у справі № 200/882/22 та надіслати на адресу рекомендованим почтовим відправленням відповідний документ про зміст рішення, прийнятого за результатом розгляду заяви від 26.04.2024 року з пред`явленням виконавчого листа про примусове виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року у справі № 200/882/22.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №200/3011/24 позов задоволено частково:

Визнано протиправною бездіяльність Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо вирішення питання про зміст рішення, прийнятого за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.04.2024 року з пред`явленням виконавчого листа про примусове виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року у справі № 200/882/22;

Зобов`язано Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вирішити питання щодо прийняття до примусового виконання виконавчий лист згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року у справі № 200/882/22 та надіслати на адресу ОСОБА_1 рекомендованим почтовим відправленням відповідний документ про зміст рішення, прийнятого за результатом розгляду заяви від 26.04.2024 року з пред`явленням виконавчого листа про примусове виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року у справі № 200/882/22;

В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено;

Стягнуто зі Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Поштова, 44) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1211 грн. 20 коп.

До суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить ухвалити в цій адміністративній справі додаткове судове рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції понесені у зв`язку з розглядом даної справи судові витрати з оплати наданої професійної правничої допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Вказує, що в рішенні суду від 22.07.2024 по справі №200/3011/24 не вирішено питання про відшкодування позивачу ОСОБА_1 витрат з оплати наданої адвокатом професійної правової допомоги за ст. 132 ч. 3 п. 1 і ст. 134 КАС України.

Зазначає, що фіксований розмір гонорару за надання правничої в цій справі в сумі 2000 (дві тисячі) грн. визначено додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги, укладеною 11.05.2024 між адвокатом та клієнтом ОСОБА_1 . Відповідне клопотання про залучення копій договору про надання правничої допомоги від 12.02.2024 та вищезазначеної додаткової угоди до цього договору, датованої 11.05.2024, до матеріалів даної адміністративної справи мною у відповідності до ст. 139 ч. 7 КАС України було заявлено через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 17.06.2024.

Виконані адвокатом роботи (надані послуги), необхідність детального опису яких для визначення (підтвердження) розміру витрат на правничу допомогу та з метою їх розподілу встановлена ст. 134 ч. 4 КАС України, полягають у наступному:

- прибуття за місцем фактичного знаходження Клієнта в порядку забезпечення реалізації його права на отримання професійної правничої допомоги в умовах триваючої збройної агресії проти України та пов`язаних з цим обстрілів;

- ознайомлення з первинними документами;

- надання відповідних консультацій, роз`яснень;

- збір необхідних доказів, зокрема про фактичне отримання відповідачем виконавчого документа;

- підготовка позовної заяви з додатками, їх оформлення у відповідності до вимог процесуального закону;

- сплата в інтересах клієнта судового збору;

- підготовка та фактична поштова відправка позовної заяви з додатками рекомендованим поштовим відправленням на адресу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену заяву передано на розгляд судді Загацькій Т.В.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 статті 143 КАС України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з частиною 5 статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 252 КАС України).

Враховуючи, що рішення у справі прийнято у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, вирішення питання щодо ухвалення додаткового судового рішення також здійснюється у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В силу вимог частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, нормами процесуального закону визначено чіткий строк, протягом якого учасник справи може звернутися до суду з заявою щодо відшкодування за рахунок іншої сторони витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, а саме до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Однак, умовою для реалізації процесуального права на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення (у спосіб ухвалення додаткового рішення) є зроблена про це заява до закінчення судових дебатів (тобто до закінчення розгляду справи по суті).

У такому випадку учасник справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду зобов`язаний надати суду докази (договори, рахунки, детальний опис виконаних робіт тощо) на підтвердження розміру таких витрат. Правовим наслідком невиконання цього обов`язку є залишення без розгляду заяви про вирішення питання про розподіл судових витрат.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Проте якщо до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл судових витрат, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

До вказаного правового висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі №160/16902/20.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивача подав до суду тільки 15.01.2025, тобто після того, як суд ухвалив рішення у даній справі про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції понесені у зв`язку з розглядом даної справи судові витрати з оплати наданої професійної правничої допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

До цього ні позивач, ані його представник із заявами такого змісту не звертались, документів, які б підтверджували понесені ним витрати, окрім договору від 12.02.2024 та додаткової угоди від 11.05.2024 до нього до суду, не подавали, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати таке питання, як і призначати судове засідання для його вирішення.

Судом встановлено, що представником позивача адвокатом Сокиркою І.В. 18.06.2024 подано до суду клопотання про залучення до матеріалів даної адміністративної справи копії договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом і клієнтом Шестаковим В.І. 12.02.2024, та додаткової угоди, укладеної 11.05.2024. За змістом клопотання, повноваження адвоката визначені договором про надання правничої допомоги, укладеним між мною і клієнтом ОСОБА_1 12.02.2024, за яким адвокатом прийнято зобов`язання із захисту прав та законних інтересів клієнта щодо перерахунку в належному розмірі його пенсії за вислугу років згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 17.11.2021 № 33/25-3626, наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області», і отримання недоплаченої суми цієї пенсії, та з вирішення всіх інших питань правового характеру (без винятку), похідних від вищенаведеного основного доручення і пов`язаних з його змістом та процедурою виконання, і додатковою угодою, укладеною 11.05.2024, за змістом якої гонорар адвоката за надання цієї правової допомоги з розгляду адміністративної справи № 200/3011/24, визначено сторонами у фіксованому розмірі в загальній сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Зазначено, що майбутнє вирішення питання про розподіл судом витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, безперечно пов`язане з аспектами правомірності виникнення цих витрат та визначення їх обсягу, викладених у вищенаведених договорі від 12.02.2024 та додатковій угоді від 11.05.2024 до нього. За таких обставин вважав необхідним залучити вищенаведені договір від 12.02.2024 та додаткову угоду від 11.05.2024 до нього до матеріалів даної адміністративної справи № 200/3011/24.

Отже, відомості щодо наміру відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, в поданому до суду клопотання про долучення документів до справи, зазначені позивачем/його представником не були.

Тобто, вказане не можливо ототожнювати із заявою про понесення витрат та про намір подати докази з метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Поряд з цим, в подальшому жодних підтверджуючих документів попередньо заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу ні позивач, ані його представник суду не надали.

Тому зазначення у тексті клопотання про долучення до матеріалів справи договору від 12.02.2024 та додаткової угоди від 11.05.2024 до нього не може ототожнюватися із передбаченою частиною 3 статті 143 КАС України заявою про намір подати докази щодо понесених судових витрат після ухвалення рішення.

Так, приймаючи рішення в даній адміністративній справі, судом вирішено питання розподілу судових витрат, відомості про понесення яких були підтверджені належними доказами, а саме: судом було стягнуто з відповідача сплачений позивачем судовий збір. Доказів про понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу до ухвалення рішення надано не було, заява в порядку частини 3 статті 143 КАС України про надання таких доказів після ухвалення рішення не подавалась. Про наявність будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, ні позивач, ані його представник в ході судового розгляду не заявляли.

Зміст позовних вимог також не охоплює питання можливості подання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду на підставі відповідної заяви.

Процесуальним законом прямо передбачено алгоритм дій та чітко визначено вид заяви, як процесуальний документ, необхідний для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, що є відмінним від змісту позовних вимог.

Отже, заяви про понесення витрат та про намір подати докази з метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, до закінчення судових дебатів у цій справі позивачем чи його представником не подано.

До того ж, позивачем чи його представником не було подано заяву про те, що докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення суду.

Такі докази також не були надані до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині витрат на правничу допомогу адвоката після ухвалення рішення у справі.

Частиною 1 статті 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 6-1) чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

В даному випадку суд при ухваленні рішення в даній справі вирішив всі питання, визначені статті 244 КАС України, а тому підстав, передбачених частиною 1 статті 252 КАС України, для ухвалення додаткового рішення в даній адміністративній справі, в тому числі, щодо питання про розподіл судових витрат, немає.

З огляду на вищенаведене суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат, а тому у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 241, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В.Загацька