Справа № 240/23490/24
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/23490/24

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шувалової Т.О.,

секретаря судового засідання: Бойко В.В.,

за участю:

представника позивача: Бичека В.А,

представника відповідача: Лафицького О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба 2020» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба 2020" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДПС у Житомирській області податкове повідомлення-рішення від 24.10.2024 № .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року задоволена участь представника позивача в режимі відеоконференцзв`язку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємство узгодило відмову контролюючого органу у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за червень у розмірі 4 002 040,00 грн шляхом подання податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року, де до суми бюджетного відшкодування включено суму у розмірі 4 002 040,00 грн. Включення у податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2024 року суми у розмірі 4 002 040,00 грн надали такій сумі статус узгодженого зобов`язання, що у поєднанні з законним правом ТОВ «ДРУЖБА 2020» на належним чином сформований податковий кредит є підставами для бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 4 002 040грн.

Також позивач вважає, що своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, а також підтвердження законності формування від`ємного значення з податку на додану вартість (податковий кредит) може бути перевірена Відповідачем в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями Податкового кодексу України. Тому, на думку позивача права на від`ємне значення податку на додану вартість, без будь-якого дослідження первинних та інших документів бухгалтерського обліку позивача є порушення статті 75 Податкового кодексу України та статті 19 Конституції України, що має наслідком винесення протиправного оскаржуваного рішення яке підлягає скасуванню.

Також позивач не погоджується з правомірністю винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення форми «В1» та вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення за формою «В1» винесено відповідачем не напідставі відсутності у позивача права на податковий кредит за рахунок якого було сформоване від`ємне значення, а у зв`язку з начебто декларуванням такого від`ємного значення не у тому податковому періоді. Тому, позивач вважає, якщо ним дійсно вчинено помилкове декларування суми від`ємного значення у розмірі 4 002 040,00 грн. у серпні 2024 року та таке декларування не пов`язано з правом Позивача на від`ємне значення (право позивача не заперечується відповідачем), відповідач керуючись положеннями Порядку № 1204

повинен був винести податкове повідомлення-рішення за формою «В3», що надає

позивачу право на декларування суми від`ємного значення у розмірі 4 002 040,00 грн у наступних податкових періодах.

Крім цього, позивач зауважує, що в оскаржуваному рішенні відповідач не правильно зазначив норму податкового законодавства, яка передбачає застосування до позивача штрафної санкції, а саме замість п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України зазначено п. 123.3 ст. 123 Податкового кодексу України, що є порушенням норм податкового законодавства. Так, розрахунок штрафної санкції згідно податкового повідомлення-рішення від 24.10.2024 року № становить 25% від суми завищення бюджетного відшкодування та дорівнює сумі у розмірі 1 000 510,00 грн., що свідчить про нарахування штрафної санкції не на підставі п. 123.3 ст. 123 Податкового кодексу України, а на підставі п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України. Водночас доказами умислу мають бути фактичні дані, що підтверджують наявність діяння платника податків, спрямованого на створення умов для невиконання податкових зобов`язань. Необхідність збирання таких доказів, свідчить про те, що наявність умисного вчинення податкового правопорушення не може бути встановлено в межах камеральної перевірки платника податків.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач мав право зазначити суму збільшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на 4 002 040 гривень у рядку р.16.3 у вересні 2024, оскільки податкове повідомлення-рішення форми «В3» за від 22.08.2024 № в сумі 4002040 грн, яке було вручено платнику 28.08.2024 року стане узгодженим у вересні 2024 (на 11 день від дати вручення), тому лише у декларації за вересень 2024 платник податків має право зазначити суму збільшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на 4002040 гривень у рядку р.16.3.

Щодо форми винесеного спірного податкового повідомлення-рішення відповідач посилається на те, що відповідно до п. 2 розд. ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 № 1204, у разі якщо за результатами перевірок виявлено завищення суми бюджетного відшкодування або відсутність права на отримання платником податку бюджетного відшкодування, то відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: «В1» у разі завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у тому числі якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку; «В3» у разі відмови у наданні бюджетного відшкодування. На думку відповідача, у позивача зберігається право на подання уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за звітний період вересень 2024 року (звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення), де у р 16.3 декларації поновити суму, зменшену за результатами камеральної перевірки, по податковому повідомленню-рішенню форми «В-3» від 22.08.2024 № .

На підтримку своєї правової позиції, викладеної у позовній заяві, позивачем та відповідачем надавались письмові пояснення.

Під час судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданому до суду відзиві на позов та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з Акту перевірки контролюючим органом у період з 04.07.2024 року по 30.07.2024 року проведена камеральна перевірка ТОВ «ДРУЖБА 2020» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2024 року.

За результатами зазначеної перевірки контролюючий орган виніс податкове повідомлення-рішення від 22.08.2024 року № про відмову ТОВ «ДРУЖБА 2020» у бюджетному відшкодуванні ПДВ на суму 4 002 040,00 грн.

Податкове повідомлення - рішення від 22.08.2024 року № позивачем не оскаржувалось.

19 вересня 2024 року позивач сформував та подав до ГУ ДПС у Житомирській області податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2024 року (реєстраційний номер ) з додатками 1, 2, 3, 4 (далі Декларація №1) до якої було внесено суму від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 4 002 040 грн, як суму ПДВ яка заявлена до бюджетного відшкодування.

У період з 24.09.2024 по 24.09.2024 посадові особи ГУ ДПС у Житомирській області провели камеральну перевірку з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за серпень 2024 року по податковій декларації за серпень 2024 року № від 19.09.2024 року.

Під час перевірки зафіксовано порушення: завищено бюджетне відшкодування по декларації за серпень 2024 року в розмірі 4 002 020 грн всупереч п.198.6 ст.198, п.п. «б» п.200.4, п.200.7, п.200.9 ст. 200 Податкового кодексу України та вимог п.п.5 п.4 розділу V Порядку № 21.

На підставі висновків акта камеральної перевірки від 24.09.2024 №19571/06-3004-05/30077224 відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24.10.2024 № за формою «В1» (сума завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4002040 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1000510 грн).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи дотримання відповідачем вимог податкового законодавства, суд встановив таке.

Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п. 200.7-200.9 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21 (далі Порядок № 21).

Відповідно до п.п. 5 п. 4 розділу V «Порядок заповнення податкової декларації» Порядку № 21 у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, у звітному (податковому) періоді, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.

Як визначено Розділом III «Розрахунки за звітний період» розділу V «Порядок заповнення податкової декларації» Порядку № 21, якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1.

Сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.

Сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1); підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації;

зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3З ) та (Д4) (додаток 4).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3;

Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

З Акта камеральної перевірки від 24.09.2024 року № 19571/06-30-04-05/30077224 «Про результати камеральної перевірки ТОВ «ДРУЖБА 2020» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок за серпень 2024 року» вбачається, що ТОВ «ДРУЖБА 2020» надано податкову декларацію з ПДВ за серпень 2024 року, в якій задекларовано бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку в сумі 6800043 грн та відповідно п. 200.7, п. 200.9 ст. 200 Кодексу подано Заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4), в якій не зазначено період декларування бюджетного відшкодування визначеного у податковій декларації за звітний (податковий) період (рядок 20.2.) з податку на додану вартість .

Відповідно до п.п.5 п.4 розділу V Порядку № 21, у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період. У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду. Тобто, така сума повинна бути врахована платником зі знаком «+» у рядку 16.3 податкової декларації з ПДВ за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення, (тобто, якщо не розпочато оскарження в періоді, на який припадає 11 день після отримання ППР) враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 Кодексу із обов`язковим заповненням спеціального поля в податковій декларації, де вказується дата, номер податкового повідомлення-рішення та сума збільшення від`ємного значення за результатами перевірки "Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку".

В свою чергу, у п. 56.3 Кодексу передбачено строк для подання скарги у 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

З врахуванням цього, для обрахунку дня узгодження суми по отриманому ППР необхідно після дня отримання ППР відрахувати 10 наступних робочих днів, після яких наступний день буде вважатись днем узгодження.

За результатами проведеної камеральної перевірки по декларації за червень 2024 року ТОВ «ДРУЖБА 2020» 22.08.2024 року було винесено податкове повідомлення-рішення форми «В3» за № в сумі 4002040 грн, яке було вручено платнику 28.08.2024 року та поновлено в р.16.3 декларації з ПДВ за серпень 2024 на відповідну суму.

Таким чином, всупереч п.п.5 п.4 розділу V Порядку, ТОВ «ДРУЖБА 2020» в декларації з ПДВ за серпень 2024 року у р.16.3 неправомірно зазначено суму збільшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на 4002040 гривень.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що позивач мав право зазначити суму збільшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на 4002040 гривень у рядку р.16.3 у вересні 2024, оскільки податкове повідомлення-рішення форми «В3» за від 22.08.2024 № в сумі 4002040 грн, яке було вручено платнику 28.08.2024 року стало узгодженим 08 вересня 2024 (на 11 день від дати вручення), тому лише у декларації за вересень 2024 платник податків мав право зазначити суму збільшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на 4002040 гривень у рядку р.16.3

Суд зазначає, що та обставина, що в декларації за серпень 2024 року було помилково (передчасно) до узгодження податкового повідомлення-рішення форми «В3» від 22.08.2024 № задекларовано збільшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу у розмірі 4002040 грн, позивачем не заперечується. Проте, як стверджує позивач, помилки, допущені позивачем при заповненні рядків податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року, в тому числі в частині декларування періодів виникнення від`ємного значення не призвели до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду, а тому податковий орган не мав правових підстав для винесення податкового повідомлення-рішення форми «В1».

Суд наголошує на тому, що в акті від 24.09.2024 року № 19571/06-30-04-05/30077224 не встановлено безпідставності визначення податкового кредиту і, відповідно, суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, а встановлено лише неправильне відображення значення у рядку 16.3. Декларації 2.

Вирішуючи питання правомірності податкового повідомлення-рішення форми «В1», суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог вказаного Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

У пункті 123.1 статті 123 ПК України встановлено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 вказаного Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

У пункті 123.2 статті 123 ПК України визначено, що діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 у випадках, зазначених у пункті 1 вказаного розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами:

«В1» - у разі завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у тому числі якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку (додатки 10, 11);

«В3» - у разі відмови у наданні бюджетного відшкодування (додатки 12, 13);

«В4» - у разі зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість (додатки 14, 15).

Суд зазначає, що акт про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2022 року від 24.09.2024 не містить будь-яких обґрунтувань, які б давали підстави для висновку саме щодо завищення позивачем заявленої суми бюджетного відшкодування, як то заниження позивачем податкового зобов`язання чи завищення ним податкового кредиту.

Відповідачем не надано належних та переконливих доказів на підтвердження того, що таке порушення призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду.

Беручи до уваги наведене, встановивши безпідставне заявлення позивачем до відшкодування суми ПДВ в розмірі 4002040 грн, яка складається з суми ПДВ, якою збільшено рядок 16.3 за серпень 2024 року по ППР форми «В3»від 22.08.2024 за № в сумі 4002040 грн, з огляду на некоректність періодів виникнення, контролюючий орган повинен був прийняти податкове повідомлення-рішення форми «В3».

За вказаних обставин, на думку суду, прийняттям спірного податкового повідомлення-рішення у формі «В1» відповідач позбавив позивача можливості в подальшому пред`являти до відшкодування суми сплаченого та задекларованого податку та протиправно застосував штраф у розмірі 25% у відповідності до пункту 123.2 статті 123 ПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 24.10.2024 № не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем у цій справі сплачено судовий збір в загальній сумі 30280,00 грн

Водночас за змістом частини третьої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 30280,00 грн.

Оскільки позовну заяву було подано до суду через підсистему «Електронний суд», сплаті підлягав судовий збір в сумі 24224,00 грн, відповідно, кошти в сумі 6056,00 грн є надмірно сплаченими і не підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

Суд зауважує, що надмірно сплачені суми судового збору можуть бути повернуті відповідним судом на підставі клопотання позивача, як це передбачено статтею 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Отже, загальна сума судових витрат по сплаті судового збору, яка підлягає розподілу у цій справі, становить 24224,00 грн, тому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 24224,00грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба 2020» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 24.10.2024 № .

Стягнути з Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба 2020» (вул. Героїв Майдану, 73, м. Чуднів, Житомирський р-н, Житомирська область, 13201, ) судовий збір у розмірі 24224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 09 квітня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова