Справа № 300/8830/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8830/24 пров. № А/857/3098/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П..

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року (головуючий суддя Боршовський Т.І.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ, у справі №300/8830/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі Управління), в якому просила суд: визнати протиправною відмову відповідача в здійсненні перерахунку пенсії позивача та дорахування стажу з 01.01.2004 у КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 16.10.2024 (дня звернення за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 28.04.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 працювала у «Івано-Франківській обласній клінічній інфекційній лікарня Івано-Франківської обласної ради» її посада відповідала посадам, передбаченим Списком № 2 та спірний період підлягає зарахуванню у подвійному розмірі, що протиправно не враховано Управлінням.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції від 31 грудня 2024 року скасувати та в позові позивача відмовити. Апеляційну скаргу мотивує тим, що Закон №1058 набрав чинності 01.01.2004, а відтак в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону № 1788-ХІІ підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004 року. Для періодів роботи після 01.01.2004 року законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу працівників відділень закладів охорони здоров`я. Апелянт вказує, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 № 300/8721/23 Головним управлінням Пенсійного фонду в області ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 10.06.1994 до 22.05.2023 та призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.05.2023. 11.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління із зверненням відповідно до Закону України «Про звернення громадян» про перерахунок пенсії. Зазначає, що пунктом 4.1 Порядку № 22-1 передбачено, заяви про перерахунок пенсії, приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів, проте звертає увагу суду, що із заявою передбаченою вказаним Порядком ОСОБА_1 не зверталася, відповідно рішення про відмову в перерахунку пенсії згідно звернення від 11.10.2024 та 16.10.2024 Головним управлінням не приймалось. Відтак, відповідь Головного управління від 14.11.2024 р. та 14.10.2024 за вихідним номером №9236-7863/Л-02/8-0900/24 та 8548-7651/Л-02/8-0900/24 носить інформаційний характер та не являється рішенням про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській області.

Позивачу з 25.05.2023 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі № 300/4353/23 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

16.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 16.10.2024, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення та дорахувати стаж з 01.01.2004 у КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» До заяви від 16.10.2024 позивач долучила довідку Комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 28.04.2023 № 201/0105, згідно якої ОСОБА_1 з 01.10.2001 працює на посаді молодшої медичної сестри експрес лабораторії у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

За результатом розгляду заяви позивача від 16.10.2024, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області листом від 14.11.2024 за 9236-7863/Л-02/8-0900/24 повідомило ОСОБА_1 , що її пенсію обчислено від страхового стажу 47 років 9 місяців 11 днів, відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 22.05.2023 до страхового стажу в подвійному розмірі.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в здійсненні перерахунку пенсії позивача та дорахування стажу з 01.01.2004 у КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вимогами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регламентуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI від 28.12.2007 року (далі - Закон № 1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788.

В ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» видно, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції із змісту записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 10.06.1994 прийнята на посаду санітарки лабораторії в Івано-Франківську міську клінічну інфекційну лікарню; з 01.11.2001 переведена на посаду молодшої медичної сестри експрес лабораторії; з 01.03.2002 Міська клінічна лікарня реорганізована шляхом перетворення в Обласну клінічну інфекційну лікарню; з 20.09.2019 на базі Івано-Франківської обласної клінічної інфекційної лікарні створено Комунальне некомерційне підприємство «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

Вказані періоди роботи з 10.06.1994 на посаді санітарки лабораторії та з 01.11.2001 на посаді молодшої медичної сестри експрес-лабораторії, підтверджені також довідкою Комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 28.04.2023 № 201/0105.

Так, Комунальне некомерційне підприємство «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради», як лікарняний заклад призначений для надання медичної допомоги, і в розумінні статті 60 Закону № 1788 є інфекційним закладом охорони здоров`я.

Водночас, трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач була прийнята на таку роботу.

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у інфекційному закладі після 01.01.2004, то суд апеляційної інстанції зазначає, що вимогами пункту 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Крім того, редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17 та від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17.

У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.

Відповідно, стаж роботи позивача в Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» з 01.01.2004 по 22.05.2023 повинен зараховуватися у подвійному розмірі.

Щодо доводів апелянта про невідповідність поданої позивачем заяви про перерахунок пенсії формі, встановленій Порядком № 22-1, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до вимог п.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Управління із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення та дорахувати стаж з 01.01.2004 у КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До заяви від 16.10.2024 позивач долучила довідку Комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 28.04.2023 № 201/0105, згідно якої ОСОБА_1 з 01.10.2001 працює на посаді молодшої медичної сестри експрес лабораторії у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

Так, згідно пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії. На цій підставі суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).

Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі №500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі №520/5045/2020.

Досліджуючи зміст поданої позивачем заяви апеляційний суд зазначає, що остання є заявою про перерахунок пенсії позивачу, тобто її зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника.

Однак, Управління листом від листом від 14.11.2024 за 9236-7863/Л-02/8-0900/24 повідомило ОСОБА_1 , що її пенсію обчислено від страхового стажу 47 років 9 місяців 11 днів, а відтак відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 22.05.2023 до страхового стажу в подвійному розмірі.

Таким чином, відповідач не прийняв жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача від 16.10.2024 в порядку, визначеному Законом №1058-IV та Порядком № 22-1, натомість розглянув заяву ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надіслав їй лист від 14.11.2024 за 9236-7863/Л-02/8-0900/24, в якому протиправно повідомив про відсутність законних підстав для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 22.05.2023 до страхового стажу в подвійному розмірі.

Водночас, як правильно вказав суд першої інстанції, визнавши дії відповідача протиправними під час призначення пенсії ОСОБА_1 за заявою від 25.05.2023 щодо зарахуванням до страхового стажу періоду її роботи з 01.01.2004 по 22.05.2023 в ординарному розмірі, а не подвійному згідно з статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд констатував, що таке порушення мало місце ще при первинному поданні заяви про призначення пенсії позивача, а тому аргументи апелянта щодо недоліків заяви від 16.10.2024 є недоречними.

Так, питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях Верховного Суду і згідно усталеної судової практики випливає, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12).

Враховуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФ України в Івано-Франківській області провести з 16.10.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 по 28.04.2023 в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, чи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення та погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року у справі №300/8830/24- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко