Справа № 335/2569/25
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2569/25 2-а/335/59/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 квітня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Литвиненко Данило Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Литвиненко Данило Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4249148 від 11.03.2025.
В обґрунтування позову зазначав, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680,00 грн за невиконання ним вимог дорожнього знаку 5.8 та порушення вимог п. 17.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України. Позивач вважає постанову незаконною, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності, а саме був вимушений об`їхати транспортний засіб патрульної поліції. Крім того, відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення. Просив вищезазначену постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, стягнути відповідача судові витрати зі сплати судового збору розміром 605,60 грн.
Відповідач в особі представника за довіреністю Малія О.М. позовні вимоги не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що під час несення служби поліцейським було виявлено невиконання позивачем вимог ПДР України, а саме позивач здійснював рух дорожньою смугою, призначеною для маршрутних транспортних засобів. Під час розгляду справи особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, були роз`яснені його права. Факт вчинення правопорушення підтверджується відеозаписом, долученим до відзиву на диску для лазерних систем зчитування. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді від 19.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 09.04.2025.
Копію цієї ухвали відповідачем отримано 19.03.2025.
24.03.2025 відповідачем на адресу суду надіслано відзив на позов з доданими до нього матеріалами.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив таке.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачами доведено правомірність прийнятої ним постанови, з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Постановою поліцейського 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Литвиненка Д.А. серії ЕНА № 4249148 від 11.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 680,00 грн.
За змістом цієї постанови, 11.03.2025 о 20:23 год. в м. Запоріжжі, пр. Соборний, 6Г, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander (Міцубіші Аутлендер), д.н. НОМЕР_1 , здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР України.
Згідно з п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Інформаційно-вказівний знак 5.8 ПДР України «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» позначає дорогу, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом, мопедів, мотоциклів (за винятком мотоциклів з боковим причепом, мотоколясок, триколісних транспортних засобів) та велосипедистів.
В цей же час пункт 17.1 ПДР України забороняє рух і зупинку інших транспортних засобів (крім таксі, мопедів, мотоциклів (за винятком мотоциклів з боковим причепом, мотоколясок, триколісних транспортних засобів) та велосипедистів) на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 на цій смузі.
Позивач, за змістом позовної заяви, водночас не заперечує факт здійснення ним руху у зоні дії вказаного дорожнього знаку, і в цей же час посилається на відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.
Суд, надаючи оцінку вказаним суперечливим доводам позивача, зазначає, що факт здійснення руху позивачем у зоні дії вказаного знаку доводиться відеозаписом, долученим до відзиву відповідача на позов на диску для лазерних систем зчитування.
Водночас, позивач стверджує, що він діяв у стані крайньої необхідності, а саме був вимушений об`їхати транспортний засіб патрульної поліції, таким чином перемістившись в смугу, призначену для руху маршрутних транспортних засобів.
Так, відповідно до п.п. 1, 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;
4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
За змістом ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Суд зазначає, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».
Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Також, стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана «передчасна» і «спізніла» крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Судом встановлено, що позивач допустив порушення вимог дорожнього знаку 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів», а також вимог п. 17.1 ПДР України, за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові поліцейського. Водночас, позивач вказує на необхідність подолання ним перешкоди в русі власного транспортного засобу.
З відеозапису, наданого відповідачем, випливає, що позивач зазначив поліцейському, що він здійснював висадку пасажиру. Поліцейський роз`яснив позивачеві, що на цій ділянці дороги висадка пасажирів заборонена; якщо позивач мав намір об`їхати перешкоду смугою, призначеною для маршрутних транспортних засобів, то він після здійснення маневру, повинен був одразу перестроїтися на іншу смугу, рух якою не заборонений, однак позивач цього не зробив.
Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Однак, з наданого відповідачем відеозапису випливає, що позивач здійснював рух дорожньою смугою, позначеною дорожнім знаком 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів», й не повернувся назад в іншу, загальну дорожню смугу. Також не знайшли підтвердження ті обставини, що позивач діяв в умовах реальної, а не уявної загрози, що існувала небезпека, яка не могла бути усунута іншими засобами.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що позивач діяв у стані крайньої необхідності.
Також не знайшли підтвердження порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, порядку винесення постанови тощо, та спростовуються змістом вищезазначеного відеозапису з відеореєстраторів поліцейських.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Судові витрати зі сплати судового збору у даному випадку розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 7379, 139, 159, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Литвиненко Данило Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення виготовлено в повному обсязі 09.04.2025.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, , розташоване за адресою: вул. Перемоги, 96, м. Запоріжжя.

Суддя І.П. Соболєва