Справа № 460/15888/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2025 рокум. Рівне№460/15888/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 19.12.2024 №75 про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а також зобов`язати відповідача перевести позивача з 13.12.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), зарахувавши до стажу державної служби позивача період роботи в митних органах з 21.12.1993 по 10.08.2023 року, та обчислити таку пенсію виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках Рівненської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії від 12.12.2024 №7.13-22-13/108 та №7.13-22-13/109.

Позивач в обґрунтування позову зазначає про протиправність прийнятого відповідачем рішення та вказує на те, що 13.12.2024 позивач звернувся із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ), на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. Однак рішенням відповідача №75 від 19.12.2024 позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви. Зазначене рішення відповідача мотивоване тим, що позивач з 12.12.1993 по 10.08.2023 працювала в Рівненській митниці, де їй було присвоєно відповідні спеціальні звання працівника митної служби, водночас працівники митної служби не відносяться до відповідних категорій посад державної служби, а тому у позивача відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, що і слугувало підставою для відмови у призначенні пенсії відповідно до Закону №889-VIII. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

20.01.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, де в обґрунтування заперечень проти задоволення позову вказав на те, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №№889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Імперативною вимогою, з якою Закон пов`язує право на пенсію виходячи з пунктів 10 та 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII та частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, є наявність у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), досягнення пенсійного віку та наявність страхового стажу. Також зазначає, що час роботи посадових осіб в органах митної служби на посадах, в період перебування на яких таким посадовим особам були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Відтак, оскільки станом на 01.05.2016 року позивач не працював на посадах державної служби та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців то відповідно, права на перехід на пенсію за віком по Закону №3723-ХІІ позивач не має. З огляду на вказане відповідач вважає, що позовні вимоги необгрунтовані та не підлягають задоволенню.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 27.12.2024 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 27.12.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2024 визначено суддю Гудиму Н. С. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

30.12.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви шляхом долучення до матеріалів справи копії квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою від 31.12.2024 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 20.01.2025 до суду відзив, у якому виклав свої заперечення проти позову.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.02.2025 №454 на підставі пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №460/15888/24 у зв`язку з відрахування зі штату суду судді Гудими Н.С. (головуючого судді у справі).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025 справу №460/15888/24 передано на розгляд судді Максимчуку О.О.

Ухвалою від 03.03.2025 суд прийняв до провадження адміністративну справу №460/15888/24 а розгляд і вирішення цієї справи ухвалив продовжити одноособово суддею Максимчуком О.О. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) зі стадії розгляду справи по суті.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сарни Рівненської області, що підтверджується даними з належного позивачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Сарненським РВ УДМС України в Рівненській області 11.07.2013.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Рівненській області та отримує дострокову пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ, що підтверджується даними з наявного у матеріалах справи розрахунку (перерахунку) пенсії позивача від 16.01.2024.

13.12.2024 позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (відповідач).

19.12.2024 відповідачем прийнято рішення №75, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". В рішенні відповідач зазначив, що для зарахування періодів роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців підстав немає, оскільки працівники митної служби, яким присвоєні персональні чи спеціальні звання, не відносяться до відповідних категорій посад державної служби.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є відмова відповідача, оформлена рішенням відповідача від 19.12.2024 №75, у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а також зобов`язання відповідача перевести позивача з 13.12.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби позивача період роботи в митних органах з 21.12.1993 по 10.08.2023 року, та обчислити таку пенсію виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках Рівненської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії від 12.12.2024 №7.13-22-13/108 та №7.13-22-13/109.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду по суті спору.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію. Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина 2 статті 19 Конституції України).

Приписами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями частини 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

01.05.2016 року набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII "Про державну службу", та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" вік і страховий стаж.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 19.03.2019 року у справі №466/5138/17, від 10.04.2019 року у справі №607/2474/17.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

За правилами, визначеними статтею 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії позивача від 16.01.2024 страховий стаж позивача становить 39 років 10 місяців 8 днів. Позивач 12.12.2024 досягнув віку 60 років.

А тому, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що в позивача наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абзацом 1 частини 1 статті 28 та статті 26 Закону №1058-IV.

У даній справі спірним є питання щодо наявності у позивача стажу державної служби.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 31.08.1982, позивач:

- 21.12.1993 року призначена в. о. інспектора митного поста "Удрицьк" Дубровицької митниці (на підставі наказу №156-ос від 21.12.1993);

- 01.07.1994 затверджена на посаді інспектора МП "Удрицьк" Дубровицької митниці (на підставі наказу №259-к ДМКУ);

- 01.04.1995 призначена старшим інспектором митного поста "Удрицьк" Дубровицької митниці (на підставі наказу №41-ос від 27.03.1995);

- 12.06.1995 прийняла присягу державного службовця ст. 17 Закону України «Про державну службу»;

- 10.04.1997 звільнена в зв`язку ліквідацією митниці (на підставі наказу №11-ос від 08.04.1997);

- 11.04.1997 призначена інспектором відділу "Удрицьк" митного поста "Дубровиця" Рівненської митниці (на підставі наказу №100-ос від 11.04.1997);

- 17.02.1998 присвоєно персональне звання "Інспектор митної служби 1 рангу" (на підставі наказу ДМСУ №300-с);

- 01.01.2002 призначена на посаду старшого інспектора відділу "Удрицьк" митного поста "Дубровиця" Рівненської митниці (на підставі наказу №233-к від 28.12.2001);

- 13.05.2003 присвоєно персональне звання "Інспектор митної служби 3 рангу" (на підставі наказу ДМСУ №321-к);

- 01.04.2004 присвоєно спеціальне звання "Інспектор митної служби ІІІ рангу" (на підставі наказу ДМСУ №258-к від 30.03.2004);

- 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання "Інспектор митної служби ІІ рангу" (на підставі наказу ДМСУ №1132-к від 04.07.2005);

- 21.02.2006 відділ "Удрицьк" митного поста "Дубровиця" Рівненської митниці перейменовано у відділ митного оформлення "Удрицьк" митного поста "Дубровиця" Рівненської митниці (на підставі наказу №49 від 21.02.2006);

- 27.11.2006 присвоєно спеціальне звання "Радник митної служби 3 рангу" (на підставі наказу ДМСУ №1123-к від 27.11.2006);

- 09.11.2007 призначена на посаду головного інспектора відділу "Удрицьк" відділу митного оформлення "Дубровиця" Рівненської митниці (на підставі наказу №199-к від 08.11.2007);

- 20.01.2012 переведена на посаду головного інспектора митного поста "Удрицьк" (на підставі наказу №19-к від 19.01.2012);

- 31.05.2013 звільнена із займаної посади у порядку переведення до Рівненської митниці Міндоходів (на підставі наказу №178-к від 31.05.2013);

- 01.06.2013 призначена на посаду головного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці Міндоходів у порядку переведення з Рівненської митниці (на підставі наказу №33-к від 01.06.2013);

- 01.06.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця (на підставі наказу №72-к від 27.06.2013);

- 01.11.2013 переведена на посаду головного державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці Міндоходів (на підставі наказу №196-к від 01.11.2013);

- 25.12.2013 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу (на підставі наказу №260-к від 25.12.2013);

- 12.12.2014 переведена на посаду головного державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС (на підставі наказу №67-к від 11.12.2014);

- 05.12.2019 звільнена з займаної посади в порядку переведення до Поліської митниці Держмитслужби (на підставі наказу №254-о від 04.12.2019);

- 06.12.2019 призначена на посаду головного державного інспектора митного поста "Удрицьк" Поліської митниці Держмитслужби та присвоєно 6 ранг державного службовця (на підставі наказу №78-о від 05.12.2019);

- 25.06.2020 присвоєно спеціальне звання "Радник митної служби ІІІ рангу" (на підставі наказу №109-о від 25.06.2020);

- 14.07.2021 звільнена з займаної посади в порядку переведення до Рівненської митниці (на підставі наказу №272-о від 14.07.2021);

- 15.07.2021 призначена на посаду головного державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці (на підставі наказу №204-о від 14.07.2021);

- 16.05.2022 переведена на посаду головного державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці шляхом укладення контракту про проходження державної служби (на підставі наказу №122-о від 12.05.2022);

- 10.08.2023 припинено державну службу та звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури, штатного розпису Рівненської митниці (на підставі наказу №335-о від 07.08.2023).

Отже, з 21.12.1993 року по 10.08.2023 позивач працював на посадах у митних органах України, які змінювали назву з подальшим їх правонаступництвом, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, йому присвоювались персональні, спеціальні звання та присвоювались ранги державного службовця.

Досліджуюючи питання, чи підлягає зарахуванню стаж безперервної роботи позивача у митних органах до стажу державної служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №3723-ХІІ, який був діючим протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в митних органах, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України).

Пунктом 2 статі 546 МК України встановлено, що митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику. Правовий статус посадових осіб органів доходів і зборів визначається Митним кодексом України.

Положеннями частини 1 статті 569 МК України визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Частиною 3 статті передбачено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно з частиною 1 статті 588 МК України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

З аналізу викладеного вбачається, що митна служба України є складовою частиною системи органів виконавчої влади України і складається з митних органів, митних організацій. Митна служба України є органом виконавчої влади і здійснює функції в галузі митної справи відповідно до Конституції України, законодавства про зовнішньоекономічну діяльність, митного законодавства та інших нормативних актів, а посадові особи митних органів є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або- персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У свою чергу, Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03.05.1994 року №283, також було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах судців, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Таким чином, зважаючи на те, що як Законом України "Про державну службу" №89-VIII від 10.12.2015, так і нормами діючих до нього профільних Законів України "Про державну службу" №3723-XII та №509-ХІІ та Порядку №283, було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах, враховуючи те, що позивач 21.12.1993 року по 10.08.2023 безперервно працював в митних органах, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), і те, що йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання, а також те, що позивач одержував заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, - то всі періоди роботи (служби) позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, період служби позивача у структурних підрозділах Рівненській митниці з 21.12.1993 по 10.08.2023 не було зараховано до стажу державної служби з огляду на те, що за вказаний період роботи позивачу присвоювалися відповідні спеціальні звання працівника митної служби, а не ранги державного службовця.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 573 Митного Кодексу України, посадовим особам митних органів присвоюються такі спеціальні звання: 1) дійсний державний радник податкової та митної справи; 2) державний радник податкової та митної справи I рангу; 3) державний радник податкової та митної справи II рангу; 4) державний радник податкової та митної справи III рангу; 5) радник податкової та митної справи I рангу; 6) радник податкової та митної справи II рангу; 7) радник податкової та митної справи III рангу; 8) інспектор податкової та митної справи I рангу; 9) інспектор податкової та митної справи II рангу; 10) інспектор податкової та митної справи III рангу; 11) інспектор податкової та митної справи IV рангу; 12) молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання посадових осіб митних органів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Спеціальні звання митної служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Поставною Кабінету Міністрів України «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" від 20.04.2016 року №306 встановлено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб митних органів, відповідно до яких: - дійсний державний радник митної служби 1 ранг державного службовця; - державний радник митної служби I рангу 2 ранг державного службовця; - державний радник митної служби II рангу 2 ранг державного службовця; - державний радник митної служби III рангу 3 ранг державного службовця; - радник митної служби I рангу 4 ранг державного службовця; - радник митної служби II рангу 5 ранг державного службовця; - радник митної служби III рангу 6 ранг державного службовця; - інспектор митної служби I рангу - 7 ранг державного службовця; - інспектор митної служби II рангу - 8 ранг державного службовця; - інспектор митної служби III рангу 9 ранг державного службовця; - інспектор митної служби IV рангу 9 ранг державного службовця; - молодший інспектор митної служби 9 ранг державного службовця.

Таким чином, в органах державної митної служби присвоюються спеціальні звання, які прирівнюються до відповідного рангу державного службовця, які неодноразово були присвоєні позивачу, що підтверджується записами його трудової книжки.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі №21-275а13 вказано, що аналіз положень ст. 37 Закону №3723, Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 року (справа №586/965/16-а) та від 18.03.2021 року (справа №500/5183/17).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 21.12.1993 по 10.08.2023 на різних посадах в митних органах України мають бути зараховані до стажу державної служби позивача.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач з урахуванням положень пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки він досяг встановленого Законом №1058-IV пенсійного віку, має необхідний страховий стаж та не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (станом на 01.05.2016), а отже відповідав всім умовам, визначених законодавством, а відтак рішення відповідача від 19.12.2024 №75 про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд зауважує, що дії зобов`язального характеру про призначення, здійснення нарахування та виплати пенсії державного службовця має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував таке питання за заявою позивача , яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Враховуючи протиправність прийнятого відповідачем рішення та його скасування, суд вважає, що з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняти рішення про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби позивача період роботи в митних органах з 21.12.1993 по 10.08.2023 року.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд погоджується з позицією позивача щодо того, що переведення на інший вид пенсії необхідно здійснити з 13.12.2024, оскільки саме 13.12.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про обчислення пенсії позивача виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках Рівненської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії від 12.12.2024 №7.13-22-13/108 та №7.13-22-13/109, суд виходить з наступних міркувань.

У справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктом 10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем. За результатами розгляду заяви позивача пенсійним органом зроблено висновок, що позивач не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо обчислення розміру пенсії та виплати заборгованості, яка виникне у зв`язку з цим, на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією та наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє і тому не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право. Наведений вище висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.09.2023 у справі №560/8328/22.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що оскаржуваним рішенням відповідача позивачу безпідставно та необґрунтовано відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-УІІІ та статті 37 Закону №3723-XII, то з метою належного та ефективного захисту порушених прав позивача адміністративний позов слід задовольнити частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 19.12.2024 №75 про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а також зобов`язання відповідача прийняти рішення про переведення позивача з 13.12.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби позивача період роботи в митних органах з 21.12.1993 по 10.08.2023 року.

5. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованою позовну вимогу позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.12.2024 №75 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з 13.12.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в митних органах з 21.12.1993 по 10.08.2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська обл., 36014, ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК