Справа № 520/34531/24
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 квітня 2025 року Справа № 520/34531/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані дні відпустки за 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 рік.

- Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні відпустки (щорічної, додаткової) за 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 рік (усього за 139 діб основної та 9 діб додаткової) Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Позивач проходив службу в Національній поліції України.

З 26.06.2024 Позивач розпочав проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

За наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області №325 о/с від 24.07.2024 на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації відповідно до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, за позивачем збережено місце роботи та посада з одночасним припиненням виплати грошового забезпечення з 26.06.2024.

Під час проходження служби у Національній поліції України 24.06.2024 Позивач звернувся до сектору кадрового забезпечення ХРУП №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області з рапортом про виплату йому матеріальної та соціальної допомоги за 2024 рік.

Пізніше, після початку проходження військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 подав повторний рапорт до ГУ НП в Харківській області про виплату йому матеріальної та соціальної допомоги за 2024 рік та грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2021, 2022, 2023, 2024 роки у зв`язку із мобілізацією до лав Збройних сил України, відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», на підставі положень ч. 2 ст. 83 Кодексу законів про працю України.

Листом №2429/119/05/29-2024 від 01.10.2024 Головне управління Національної поліції в Харківській області повідомило, що розглянуло рапорт ОСОБА_1 (повторний) і вбачає, що підстави для виплати грошової компенсації за дні невикористаної відпустки відсутні, оскільки така виплата, відповідно до вимог наказу МВС України від 06.04.20216 №260, виплачується поліцейським у разі звільнення. Також цим листом Відповідач відмовив у виплаті матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, зазначивши що станом на 26.06.2024 рапорти для виплати такої допомоги від ОСОБА_1 не надходили.

15.11.2024 на адресу Відповідача було направлено адвокатський запит в інтересах позивача, з метою отримання ґрунтовних пояснень щодо підстав невиплати вищевказаної грошової компенсації та матеріальної допомоги, і встановлення іншої інформації, необхідної для захисту прав ОСОБА_1 22.11.2024 року від ГУ НП в Харківській області відповіддю на адвокатський запит було повідомлено, підстави для виплати відсутні.

Не погоджуючись з вищевказаним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє і станом на момент розгляду справи.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом № 2105-IX від 03.03.2022, в Україні оголошено проведення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України № 3494-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток, а також інших питань» постановлено статтю 83 Кодексу законів про працю України доповнити новою частиною другою такого змісту: «Працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом, за їхнім бажанням та на підставі заяви виплачується грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідна заява подається не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу».

Також аналогічним положенням доповнено частину другу статті 24 Закону України «Про відпустки».

Таким чином, у зв`язку із прийняттям Закону № 3494-IX від 22.11.2023 виникла нова підстава для отримання грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, яка передбачає здійснення відповідної виплати за бажанням працівника у разі його призову на військову службу та без звільнення з основного місця роботи, оскільки за такими працівниками зберігається попереднє місце роботи та посада на час проходження військової служби.

У відповідності положень ч. 2 ст. 83 КЗпП України та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про відпустки» ОСОБА_1 повідомив Відповідача рапортом про своє бажання отримати грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки.

Проте Відповідач листом №2429/119/05/29-2024 від 01.10.2024 відмовив Позивачу у здійсненні грошової компенсації, пославшись на те, що згідно з вимогами наказу МВС України від 06.04.20216 №260 грошова компенсація за дні невикористаної відпустки виплачується лише при звільненні працівника.

Не погоджуючись з вищевказаним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спіним відносинам, суд зазначає наступне.

Кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Законом установлено державні гарантії права на відпустки, визначено умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Частинами 10-11 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отримання грошової компенсації за дні не використаної відпустки є однією з державних гарантій конституційного права на оплачуваний відпочинок.

При цьому особу, й у тому числі працівників поліції, не може бути позбавлено права на відпустку чи отримання грошової компенсації за відпустку, яку особа своєю працею заробила, але не використала. Про це свідчить і зміст ч. 11 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію», який регламентує виплату грошової компенсації за дні невикористаної відпустки навіть при загибелі поліцейського.

Відповідно до преамбули Закону України «Про відпустки» цей Закон встановлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Право на відпустки забезпечується:

- гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом;

- забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених ст.24 цього Закону.

Частиною другою статті 24 цього Закону визначено, що працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом, за їхнім бажанням та на підставі заяви виплачується грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідна заява подається не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ №260 від 06.04.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (надалі Наказ МВС №260).

Так, згідно з абзацами 7-10 пункту 8 розділу ІІІ Наказу МВС №260, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.

Отже, положення Наказу МВС №260 у теперішній час передбачають порядок виплати грошової компенсації за дні невикористаної відпустки у разі звільнення працівника, і водночас не містять застереження про те, що грошова компенсація за невикористану відпустку здійснюється виключно під час звільнення.

Виходячи з викладеного та зі змісту норм Конституції України, Кодексу законів про працю України, закону України «Про відпустки», які закріплюють право особи на отримання справедливої оплати праці та грошової компенсації за дні невикористаної відпустки такі норми мають більшу юридичну силу та превалюють над нормами підзаконного нормативно-правового акту, виданого Міністерством внутрішніх справ України, у частині, що прямо цим НПА не передбачена.

Крім того, використання органами державної влади підзаконного нормативно- правового акту для обмеження прав особи, які встановлені Законами України та прямо не виключені спеціальним законодавством, - є незаконним.

Норми ч. 2 ст. 83 КЗпП України та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про відпустки» про можливість отримання грошової компенсації у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації є досить новими, які закріплюють виключне право осіб, призваних на військову службу, надають таким особами додаткові гарантії та пільги.

Наказ МВС №260 не містить спеціальних норм щодо прав, гарантій та пільг працівників поліції, призваних на військову службу під час мобілізації, а тому у даному випадку при відсутності таких норм, підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки».

Відмова працівнику поліції у реалізації одного з основних прав на отримання грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, встановлених законодавством для усіх інших працівників держави, яка не пов`язана зі специфікою несення служби в органах Національної поліції України, а з підстав не передбачення такого права у підзаконному нормативному акті є незаконною та протиправною.

Це теза кореспондується з частиною 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», яка закріплює, що поліцейський, зокрема:

4) своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України;

5) у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства;

6) захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом.

Такий підхід та застосування норм КЗпП України і Закону України «Про відпустки» у частині, що не врегульована Наказом МВС №260, використовується й Верховним Судом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 258, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані дні відпустки за 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні відпустки (щорічної, додаткової) за 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 рік (усього за 139 діб основної та 9 діб додаткової) Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.