Справа № 380/7656/24
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7656/24
У Х В А Л А

з питань встановлення судового контролю

08 квітня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі №380/7656/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у поновленні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії від 26.02.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025.

До суду надійшла заява представника позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду. У поданій заяві вказує, що відповідачем на виконання рішення суду була повторно розглянута заява ОСОБА_1 від 26.02.2024 про поновлення виплати пенсії за віком однак, відповідач прийняв рішення від 27.02.2025 року про відмову в перерахунку пенсії. Натомість, в мотивувальній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року суд звернув увагу, що на час звернення до пенсійного органу (лютий 2024 року) позивачка не проживала на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (проживає у м. Львів), а тому до неї не застосовуються положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» No 1207-VII та прийнятий на її виконання Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №234. Відповідно, не застосовується і положення Порядку N234. Суд у вище зазначеному рішенні зазначає, що подання заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта, здійснення запиту щодо пенсійної справи, поширюються виключно на осіб, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. Також в рішенні Суд доходить висновку, що призначення (поновлення виплати) пенсій особам, які проживали на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, залишили її зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Однак, всупереч наданим висновкам суду та правової позиції викладеної у Рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року та Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду 17 лютого 2025 року по справі №380/7656/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області запропоновано ОСОБА_1 для прийняття рішення про призначення чи відмови в призначенні пенсії, звернутись із заявою та усіма необхідними документами відповідно до Порядку №22-1. Таким чином, відповідачем прийнята протиправна відмова (рішення без номеру від 27.02.2025 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ) на виконання Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року та Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду 17 лютого 2025 року по справі №380/7656/24, яка полягає у повторному розгляді заяви позивачки про поновлення виплати пенсії за віком без урахування висновків суду. Згідно позиції колегії суддів Верховного Суду викладеної в постанові від 09 квітня 2020 року по справі №816/2026/18 врахування суб`єктом владних повноважень правової оцінки спірного питання, наданої судом у рішенні за результатами розгляду адміністративної справи, є обов`язком такого суб`єкта в силу наведених вище вимог процесуального закону. Проте відповідач проігнорував висновки суду, які викладені в рішенні від 30 серпня 2024 року у справі №380/7656/24 та прийняв рішення, протилежне від того, яке повинен був прийняти.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з такого.

Частинами 1-2 статті 381-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) установлено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 2 ст. 383 КАС України передбачено, що у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до ч. 3 ст. 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №295/9823/21.

Рішенням Львівського оружного адміністративного суду від 30.08.2024 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у поновленні пенсії ОСОБА_1 .

Визнаючи протиправною відмову відповідача у поновленні пенсії позивача, суд спростував твердження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, покладені в основу такої відмови, та виходив з того, що положення абзацу 4 пп. 3 п. 2.8 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1) спірні правовідносини не врегульовують, адже стосуються осіб, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, натомість позивач має статус внутрішньо переміщеної особи та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Також суд вказав про необґрунтованість покликання відповідача на відсутність пенсійної справи позивача та наявних у ній документів, а також неможливість відмови у поновленні пенсії з підстав невнесення відповідних змін до законодавства України.

Водночас, враховуючи належність вирішення питання щодо поновлення пенсії до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а також, зважаючи на необхідність з`ясування уповноваженим пенсійним органом усіх обставин та наявності відповідних умов, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії від 26.02.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, з аналізу наведених висновків суду, на яких ґрунтувалось рішення від 30.08.2024, та положень статті 383 КАС України, випливає, що застосування виду судового контролю, передбаченого ст. 383 КАС України, є можливим, якщо відповідач, виконуючи рішення суду та повторно розглядаючи заяву позивача про поновлення пенсії, врахує ті ж норми законодавства чи викладе такі ж підстави для відмови, які оцінювались судом при прийнятті рішення.

Із матеріалів, долучених до заяви представника позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України, вбачається, що на виконання рішення суду від 30.08.2024 у справі №380/7656/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло рішення від 27.02.2025 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

У заяві представник позивача покликається на те, що, всупереч висновкам суду, відповідач повторно під час розгляду заяви про поновлення пенсії керувався положеннями абзацу 4 пп. 3 п. 2.8 Розділу ІІ Порядку №22-1.

Суд зауважує, що, серед інших норм, відповідачем у рішенні від 27.02.2025 зазначено і положення абз. 4 пп. 3 п. 2.8 Розділу ІІ Порядку №22-1 громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта.

Водночас, після того, відповідач покликається на пункт 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 1058, зі змінами, внесеними Законом України від 25.04.2024 №3674-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення», яким передбачено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Відмовляючи позивачу у поновленні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області врахувало те, що відповідно до довідки від 07.09.2022 №1309- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач фактично проживає на підконтрольній Україні території, та рекомендувало позивачу звернутись із заявою та усіма відповідними документами відповідно до Порядку №22-1.

Отже, зважаючи на те, що при прийнятті рішення від 27.02.2025, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області враховувало обставини та керувалось мотивами, відмінними від тих, які були покладені в основу відмови, що була предметом оскарження у справі №380/7656/24, а також застосувало норми права, яким не надавалась оцінка судом, то рішення від 27.02.2025 не може вважатись таким, що прийнято всупереч рішення суду від 30.08.2024 у справі №380/7656/24.

Наведене свідчить про відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах положень ст. 383 КАС України, адже прийняття відповідачем рішення від 27.02.2025 зумовило виникнення нового спору, відмінного від того, який розглядався судом у межах справи №380/7656/24.

Відтак, у разі незгоди з таким рішенням позивач має право на застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів шляхом подання позову про визнання рішення протиправним та його скасування.

Твердження представника позивача про те, що відповідач проігнорував висновки суду, які викладені в рішенні від 30.08.2024 у справі №380/7656/24 та прийняв рішення, протилежне від того, яке повинен був прийняти, є помилковими. Адже резолютивною частиною рішення від 30.08.2024 суд зобов`язав повторно розглянути заяву про поновлення пенсії та прийняти рішення, без вказівок щодо прийняття позитивного чи негативного за змістом для позивача рішення.

Частиною 6 ст. 383 КАС України закріплено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу.

Відтак, встановивши відсутність протиправності рішення відповідача від 27.02.2025 у розумінні ст. 383 КАС України як такого, що прийнято на виконання рішення суду, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача та встановлення судового контролю у справі №380/7656/24.

Керуючись ст. ст. 241, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України.

Суддя Сидор Н.Т.