Справа № 464/7144/24
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №464/7144/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постави по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому, вказуючи на протиправність дій інспектора патрульної поліції, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03.10.2024 року серії ЕНА №3186432, якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, як порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Зазначає, що за змістом оскаржуваної постанови водій транспортного засобу здійснював рух на дорозі, що має дві смуги руху в одному напрямку, не зайнявши правого краю на проїзній частині при відсутності інших транспортних засобів на ній, чим порушено п. 11.5 ПДР.

В обґрунтування своїх вимог позивач звертає увагу на невідповідність наведених у постанові обставин фактичним даним, відсутності складу адміністративного правопорушення.

Учасник стверджує, що в обумовлений у постанові день він рухався крайньою правою смугою для руху та на ділянці, де з правого боку проїзної частини була наявна перешкода блокпост, межі якого частково накладались на проїзну частину, - прийняв крайню ліву смугу для руху у цьому ж напрямку. Додає, що на відповідній ділянці дороги, неподалік місця розташування блокпосту, був встановлений дорожній знак 1.4.2 ПДР з вказівкою напрямку об`їзду перешкоди на дорозі. Саме виконуючи вказівки дорожнього знаку 1.4.2., здійснюючи об`їзд перешкоди позивач прийняв крайню ліву смугу для руху.

Відповідні обставини інспектором поліції проігноровано, оскаржуване рішення прийнято без належного фіксування подій на рівні доказового значення.

Посилаючись на вимоги ст .77 КАС України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, позивач просить задовольнити позов, відшкодувати судові витрати.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 06.01.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем - Управлінням патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції, надано відзив, де вказано на відповідність дій інспектора Управління патрульної поліції вимогам законодавства під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Стороною вказано на приписи Правил дорожнього руху, зокрема, в частині встановлення категорій дорожніх знаків, звернуто увагу на диспозицію ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно з якою передбачено відповідальність в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідач зазначає, що події адміністративного правопорушення фіксувались портативним реєстратором Motorola vb400 № 475588, помилково вказаним у постанові як пристрій телефон, а також телефоном марки iPhone. Наголошується, що, оскільки термін зберігання відеозаписів з портативного відео реєстратора, який визначається Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, та становить 30 діб, на час відкриття провадження по справі не зберігся, а записи з телефону марки iPhone вказують на рух належного позивачу транспортного засобу крайньою лівою смугою для руху та на відсутність будь-яких перешкод у правій смузі, через наявність яких, зокрема, особа позбавлялась можливості рухатись у правій смузі для руху, твердження сторони позивача про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, є безпідставними.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

В поданій відповіді на відзив позивач акценту на тому, що блокпост, лінія якого частково накладається на проїзну частину та зменшує її ширину до 2 метрів фактичну ширину транспортного засобу, унеможливлює безпечний проїзд ділянки у правій смузі дороги.

На підставі п.п. 13.1, 1.3.3, 1.10 ПДР, що визначають безпечну дистанцію, безпечний інтервал та відстань між боковими частинами транспортних засобів, позивачем обрано рух автомобіля, що усував небезпеку для інших учасників.

Сторона повторно наголошує на відсутності доказів на підтвердження вчинення правопорушення, вказує на відмову працівника поліції здійснити виклик дорожньої служби на встановлення факту наявності перешкоди для руху.

У відповіді також звернуто увагу, що приписи Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, визначають належні до застосування в органах національної поліції технічні пристрої та не надають право поліцейським здійснювати відео фіксацію порушень ПДР чи процедуру розгляду власним мобільними телефонами.

Вказуючи на необхідність дотримання ознак допустимості доказу, зауважуючи на відсутності у наданих представником відповідача відеозаписах, виконаних за допомогло телефону марки iPhone, відомостей про дату і час такого запису, позивач просить задовольнити позов.

У запереченнях на відповідь на відзив сторона відповідача вказує на помилковості тверджень позивача щодо неможливості використання як докази відеозапису, виконаного на мобільний пристрій телефон, вказує на відповідність здобутого доказу вимогам ст. 283 КУпАП, яка, свою чергу, встановлює вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.10.2024 року серії ЕНА № 3186432, позивач ОСОБА_1 у вказаний день об 11 год. 11 хв. керував автомобілем Фольцваген, н.з. НОМЕР_1 , та на дорозі, що має дві смуги руху в одному напрямку, не зайняв правого краю проїзної частини при відсутності інших транспортних засобів на ній.

Водієм порушено п.11.5 ПДР.

Відеофіксація велась: Motorola vb400 № 475588, мобільним телефоном марки iPhone.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено настання відповідальності в разі порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Відповідно до п. 11.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

З аналізу наведеної норми слід дійти висновку, що склад відповідного адміністративного правопорушення, тобто рух не у правій смузі для руху при наявності двох або більше, виключається в разі зайнятості такої смуги, що може розумітись як наявність перешкод, які унеможливлюють рух транспортного засобу по такій смузі.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання обгрунтованості заявлених позовних вимог суд вважає необхідним з`ясувати межі визнаних (не оспорюваних) сторонами обставин, надати оцінку поданим доказам, скерованим на доведення позицій учасників за проявом їх тверджень та заперечень, дослідити такі докази за підходом окремого, а також взаємного охоплення задля досягнення повного та всебічного з»»ясування обставин по справі.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Системний аналіз наведених норм в розрізі покладення тягаря доведення слід розуміти як зміщення балансу ініціативності використання процесуальних прав та обов`язків доведення в бік суб`єкта владних повноважень з урахуванням, по-перше, конституційно закріпленої гарантії спрямованості діяльності держави, по-друге, зрозумілого більш вразливого становища особи, яка має намір здійснити захист порушеного або невизнаного права у спорі в сфері публічних взаємовідносин, у порівнянні з особою владної компетенції, та, як безпосередньо пов`язаного із попереднім твердженням, спрощеного порядку фактичного доступу суб`єкта владних повноважень до тих даних, що застосовувались при прийнятті певного рішення і які можуть прийматись судом як докази.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги позицію сторін, які зводяться до висловлених тверджень з боку позивача та відсутності заперечень з боку відповідача, щодо розташування на обумовленій в оскаржуваній постанові місцевості блокпосту, надаючи оцінку поданим стороною позивача доказам фотозображенням місцевості, підстави для відхилення яких з огляду на предмет спору суд не вбачає, слід дійти до висновку про улаштування споруди блокпосту у спосіб, що грунтовно, тобто з урахуванням фізичних можливостей людського ока, може сприйматись як конструкція, характер якої за рівнем капітальності, матеріалу складу та розташування виявляв можливість виникнення обачного припущення про існування на смузі руху перешкоди.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до п.п. 13.1. 13.3 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

На думку суду, проїзд ділянки дороги зі встановленим згідно вищевказаного висновку характером оснащення споруди не виключав можливість водія прийняти рішення про об`їзд перешкоди з виїздом на ліву смугу дороги.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

З приводу тверджень представника відповідача про необхідність врахування положень п.11.2 Правил, згідно з яким на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом, суд зауважує, що тлумачення даної норми зводиться до обов`язку водія в разі об`їзду перешкоди виїхати на іншу смугу для руху. Так? на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги. Наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише під час перестроювання.

Суд також погоджується із доводами позивача про неможливість прийняття до уваги як доказу поданого відповідачем запису мобільного телефону.

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, врегульовано застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Згідно п. 3 Розділу І Інструкції портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до п.п. 2-5 розділу І Інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

У разі одночасного виходу на службу більше 30 поліцейських можливе використання відомості до Журналу обліку (далі - Відомість) (додаток 2), що затверджується керівником органу, підрозділу поліції.

Після затвердження керівником органу, підрозділу поліції відповідальна особа передає Відомості до підрозділу документального забезпечення органу, підрозділу поліції, де вони реєструються, нумеруються, щотижня зшиваються та зберігаються до передання в архів.

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

За переконанням суду, вимоги ст. 283 КУпАП, які полягають у необхідності відтворення за змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім іншого, даних про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), скеровано на забезпечення спроможності безпосереднього дослідження повноважним органом (судом) зафіксованих на відповідний пристрій даних. Вимоги вказаної норми кореспондуються з вищенаведеними положеннями Інструкції щодо обліку технічних засобів, зокрема портативних відео реєстраторів, за окремими номерами, що надає можливість ідентифікації пристрою для визнання його належним при фіксуванні певних подій.

Обумовлений відповідачем відеозапис, виконаний на телефон, не може бути оцінений як допустимий доказ. Відповідний пристрій не внесений до переліку затверджених інструкцією, крім того, не ідентифікований як призначений для відповідної діяльності органами поліції з надання окремого номеру такому пристрою. Вказана обставина виключає можливість оцінки наявної на такому пристрої інформації як такої, що не підлягала зміні або не створювалась в інший час.

Слід визнати ґрунтовним зауваження позивача про неможливість застосування поліцейським власного телефону для фіксації подій з метою подальшого покладення їх в основу адміністративно-правової кваліфікації.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення, що виражене у фірмі винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому відповідачем не надано достатньо доказів, які підтверджують правомірність такого рішення, суд, керуючись принципом необхідності доведення з боку відповідача, вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, поданий позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 122, 247, 251, 268, 283 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3186432 від 03.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов