Справа № 520/31476/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у частині позовних вимог

08.04.2025 р. Справа № 520/31476/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у частині позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) полковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) генерал-майора ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Начальника управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) полковника ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 ), Начальника відділу внутрішньо-комунікаційної роботи управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) полковника ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_5 (юридична адреса: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , через систему "Електронний суд" 03.11.2023 (зареєстровано судом 06.11.2023 року) звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 05.11.2023 року, просить суд:

- визнати незаконним і скасувати наказ від 14.08.2023 № 324 «Про призначення службового розслідування» ТВО командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 (далі Наказ № 324);

- визнати незаконним і скасувати пункт 3 наказу від 18.09.2023 № 373 «Про результати проведення службового розслідування» ТВО командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 (далі Наказ № 373) в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «сувора догана»;

- невідкладно зобов`язати командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (командира військової частини НОМЕР_1 ) генерала-майора ОСОБА_3 (або іншу повноважну посадову особу відповідно до меж її повноважень) видати наказ про виплату ОСОБА_1 частки недотриманого грошового забезпечення за вересень 2023 року, якої ОСОБА_1 був позбавлений через накладення на нього Наказом № 373 стягнення «сувора догана», що складає 3384,07 грн., а також про внесення до службової картки ОСОБА_1 відомостей про скасування судовим рішенням покладеного на нього цим наказом стягнення «сувора догана»;

- невідкладно зобов`язати командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (командира військової частини НОМЕР_1 ) генерала-майора ОСОБА_3 (або іншу повноважну посадову особу відповідно до меж її повноважень) видати наказ про увільнення ОСОБА_1 з посади «Офіцер відділення морально-психологічного забезпечення (далі МПЗ) управління НОМЕР_7 окремої піхотної бригади Сухопутних військ ЗСУ (військова частина НОМЕР_5 )», ВОС-3400043 та призначення ОСОБА_1 на рівнозначну або вищу посаду за набутим ним військовим фахом: «Системи передачі даних та автоматизовані системи зв`язку» за відповідними ВОС (за узгодженням з ОСОБА_1 );

- стягнути з начальника управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08- 18.09.2023 року ОСОБА_4 коштів в розмірі 576 мінімальних заробітних плат (далі - МЗП), що складає на час подання позову 3859200,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 дискримінацією позивача як людини і громадянина;

- стягнути з начальника відділу внутрішньо-комунікаційної роботи управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08-18.09.2023 року ОСОБА_5 коштів в розмірі 576 МЗП, що складає на час подання позову 3859200,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві дискримінацією ОСОБА_5 коштів як людини і громадянина.;

- стягнути з командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08-18.09.2023 року ОСОБА_2 коштів в розмірі 144 МЗП, що складає на час подання позову 964800,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 протиправними рішеннями ОСОБА_2 (без ознак дискримінації);

- постановити окрему ухвалу в порядку ст. 249 КАС України щодо діянь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , які підпадають під дію ст.ст.: 356 «Самоправство»; 364 «Зловживання владою або службовим становищем»; 366 «Службове підроблення» Кримінального кодексу (далі КК) України.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження.

Представник Військової частини НОМЕР_1 через функціонал "Електронний суд" (вх. № 01-26/110397/23 надав до суду клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог щодо про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної дискримінацією, як людини і громадянина (пункти 6, 7 позовної заяви) (т. 1 а.с. 208). Вказане клопотання мотивовано тим, що відповідач 3 Начальник управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) полковник ОСОБА_4 та відповідач 4 Начальник відділу внутрішньо-комунікаційної роботи управління морально- психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) полковник ОСОБА_5 не є суб`єктами владних повноважень, не були уповноваженими на прийняття будь-яких рішень відносно предмету спору та не приймали оскаржуваних у позовній заяві наказів. Позивач не підпорядкований та не є підлеглим відповідача 3 та відповідача 4, даний факт він визнає у позовній заяві, в свою чергу останні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не здійснювали відносно позивача публічно-владних управлінських функцій. Тому вимоги про стягнення з них моральної шкоди носять виключно характер приватно-правового спору, та мають розглядатися у порядку цивільного судочинства, як справа що виникла з цивільних правовідносин.

Позивач через функціонал "Електронний суд" подав заперечення на клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження в частині позовних вимог (вх. № 01-26/114753/23, т.2 а.с. 80), в якому зазначив, що КАС України визначено свободу у формуванні позивачем своїх позовних вимог та звернення них до конкретних осіб. Заборони щодо кількості і якості відповідачів у кожній конкретній справі (крім наявності у них процесуальної дієздатності) КАС України (або іншими законами) не встановлено. А від так, ОСОБА_1 вважає, що це його право- висувати позовні вимоги в межах адміністративного позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є службовими особами військової частини НОМЕР_1 , до керівників якої ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), звернуто решту позовних вимог.

Як вбачається з системи "Діловодство спеціалізованого суду", чергове підготовче судове засідання призначено на 08.04.2025 року об 15 год. 00 хв., про що сторін завчасно повідомлено належним чином шляхом направлення повісток в електронний кабінет користувачів.

Відповідно до довідки про доставку в кабінет електронного суду від 20.03.2025, судова повістка надійшла в електронний кабінет ОСОБА_1 12.03.2025.

У підготовче судове засідання 08.04.2025 позивач, завчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не прибув, із заява про відкладення підготовчого засідання із зазначенням поважних причин неможливості прибуття у підготовче судове засідання, до суду не звертався.

Представники Військової частини НОМЕР_5 , Військової частини НОМЕР_1 надавали до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноважених представників.

Інші відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не прибули.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про можливість вирішення клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у частині позовних вимог, у порядку письмового провадження за відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи у заяві про закриття провадження у частині позовних вимог, суд зазначає наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; -1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; ) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; ) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; ) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; ) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу; 16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовних вимог, позивач просить суд, зокрема, стягнути з начальника управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08- 18.09.2023 року ОСОБА_4 коштів в розмірі 576 мінімальних заробітних плат (далі - МЗП), що складає на час подання позову 3859200,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 дискримінацією позивача як людини і громадянина; стягнути з начальника відділу внутрішньо-комунікаційної роботи управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08-18.09.2023 року ОСОБА_5 коштів в розмірі 576 МЗП, що складає на час подання позову 3859200,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві дискримінацією ОСОБА_5 коштів як людини і громадянина.

Суд зауважує, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування шкоди можуть бути заявлені лише якщо вони повязані з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Водночас варто зазначити про те, що поєднувати в одному провадженні дві пов`язані вимоги, як-от про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, є правом позивача. Якщо він не скористався цією можливістю одразу при зверненні з позовом про оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, то вдруге заявляти адміністративний позов вже з вимогою про стягнення моральної шкоди, заподіяної цією протиправною дією/бездіяльністю (якщо адміністративний суд це встановить) позивач не може, оскільки ця вимога тепер може розглядатися тільки в порядку цивільного або господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу сторін).

Отже, питання про стягнення моральної шкоди в адміністративній справі не може бути самостійною (окремою) позовною вимогою, якщо вона не пов`язана і не заявлена одночасно з вимогами про визнання дій/бездіяльності протиправними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.08.2019 у справі № 818/572/17.

Суд зазначає, що позивачем у межах даної справи до начальника управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08- 18.09.2023 року ОСОБА_4 та начальника відділу внутрішньо-комунікаційної роботи управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08-18.09.2023 року ОСОБА_5 заявлено позовні вимоги виключно щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди без одночасного звернення до вказаних відповідачів вимог публічно - правового характеру.

Таким чином, враховуючи, що в межах даної справи заявлена лише вимога про стягнення моральної шкоди з вказаних відповідачів, суд дійшов висновку про те, що такий спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Стосовно доводу позивача в частині того, що ст. 9 КАС України визначено свободу у формуванні позивачем своїх позовних вимог та звернення них до конкретних осіб, суд зазначає, що вказане не нівелює обовязок позивача також дотримуватись і вимог ст. 21 КАС України.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у частині позовних вимог щодо стягнення з начальника управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08- 18.09.2023 року ОСОБА_4 коштів в розмірі 576 мінімальних заробітних плат (далі - МЗП), що складає на час подання позову 3859200,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 дискримінацією позивача як людини і громадянина; стягнення з начальника відділу внутрішньо-комунікаційної роботи управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08-18.09.2023 року ОСОБА_5 коштів в розмірі 576 МЗП, що складає на час подання позову 3859200,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві дискримінацією ОСОБА_5 коштів як людини і громадянина.

Відтак, клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у частині позовних вимог слід задовольнити.

Частиною першою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Згідно з частиною другою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись положеннями ст. ст. 189, 238, 241-243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у частині позовних вимог у справі № 520/31476/23 - задовольнити.

Закрити провадження по справі № 520/31476/23 в частині позовних вимог щодо стягнення з начальника управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08- 18.09.2023 року ОСОБА_4 коштів в розмірі 576 мінімальних заробітних плат (далі - МЗП), що складає на час подання позову 3859200,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 дискримінацією позивача як людини і громадянина; стягнення з начальника відділу внутрішньо-комунікаційної роботи управління морально-психологічного забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 14.08-18.09.2023 року ОСОБА_5 коштів в розмірі 576 МЗП, що складає на час подання позову 3859200,00 грн., на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві дискримінацією ОСОБА_5 коштів як людини і громадянина.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя А.С.Мороко