Справа № 260/2488/25
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

09 квітня 2025 рокум. Ужгород№ 260/2488/25

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Іванчулинець Д.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 260/2488/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника Мушки Наталії Михайлівни (далі представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо постановки на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: НОМЕР_1 , орган, що видав 6324, від 22.07.2021 року, ІПН: НОМЕР_2 , як особи, що є виключеною з військового обліку у зв`язку з непридатністю згідно постанови BЛK ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.03.2022 року на підставі ст. 61 пункту «а» по Наказу від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України»;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: НОМЕР_1 , орган, що видав 6324, від 22.07.2021 року, ІПН: НОМЕР_2 на підставі пп. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно довідки BJIK ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.03.2022 року у зв`язку непридатністю відповідно ст. 61 пункту «а» по Наказу від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України»;

3) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести відповідні відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: НОМЕР_1 , орган, що видав 6324, від 22.07.2021 року, ІПН: НОМЕР_2 до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» та військового квитку НОМЕР_3 .

Разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову наступним шляхом: заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі його відділам та комісіям, вчиняти будь-які дії щодо призову, мобілізації та переміщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: НОМЕР_1 , орган, що видав 6324, від 22.07.1971 р.н., ІПН: НОМЕР_2 , до навчального центру та/або військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Необхідність вжиття зазначеного заходу забезпечення позову представник позивача аргументує наступним.

ОСОБА_1 , згідно постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.03.2022 року, визнаний непридатним з виключенням з військового обліку на підставі ст. 61 пункту «а» по наказу від 14.08.2008р. № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». Ця інформація була офіційно внесена до військового квитка ОСОБА_1 представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 на сторінку 32 розділу IX «Отметки об освобождении от воинской обязанности», а саме: виключення на підставі ст. 61 пункту «а» по наказу від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» та виключення з військового обліку. Також ці відомості були внесені до автоматизованої системи «Резерв+», що підтверджує його виключення з військового обліку. 13 березня 2025 року співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 направили ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на проходження ВЛК та поставили на облік. За результатами проходження ВЛК ОСОБА_1 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Однак, такий результат зроблено внаслідок проведення формальної процедури ВЛК, керуюсь лише висновками, що містяться в системі Helsi, не беручи до уваги інші дослідження та висновок ВЛК від 21 березня 2022 року, згідно якого ОСОБА_1 визнаний непридатним з виключенням з військового обліку по статті 61 «А» з виключенням з військового обліку.

Зокрема, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 мали намір направити ОСОБА_1 до військової частини, однак частина відмовилася у прийнятті у зв`язку з непридатністю та виключенням з військового обліку.

Відомо, що вони продовжили спроби примусового направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до інших частин, проте всі частини повторно відмовляли через законне виключення з військового обліку.

25 березня 2025 року після численних відмов частин у прийнятті, ОСОБА_1 було відпущено з ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак йому було виписано повістку УЖ 051236 для оновлення ВОД (військово-облікових даних).

Чинним законодавством не передбачено можливості повторної перевірки стану здоров`я та повторної постановки на облік осіб, які вже були виключені з військового обліку. Після визнання особи непридатною до військової служби та її виключення з військового обліку вона назавжди втрачає статус військовозобов`язаного. Таким чином, поняття «виключення з військового обліку» означає не лише припинення обов`язку перебування на військовому обліку, але й звільнення від будь-яких пов`язаних з цим обов`язків, включаючи проходження військово-лікарської комісії (BЛK) та оновлення військово-облікових даних.

Враховуючи, що 25 березня 2025 року ОСОБА_1 було вручено повістку УЖ 051236 для оновлення ВОД, є підстави вважати, що ІНФОРМАЦІЯ_4 має намір здійснити дії щодо призову, мобілізаційні заходи, переміщення до навчального центру та/або військової частини.

Про такі наміри свідчить той факт, що з 13 березня 2025 року по 25 березня 2025 року ОСОБА_1 утримувався в ІНФОРМАЦІЯ_5 , тим самим його волю обмежили, для здійснення подальших дій щодо призову, мобілізаційних заходів, переміщення до навчального центру та/або військової частини, і не відпускали попри те, що військові частини неодноразово відмовлялися приймати його через незадовільний стан здоров`я.

Крім того, протягом 12 днів фактичного перебування ОСОБА_1 у розпорядженні відповідача, його військово-облікові дані та документи могли бути повністю оновлені у разі наявності законних підстав для цього. Однак, попри можливість здійснення всіх необхідних дій у цей період, через місяць після звільнення позивача відповідач повторно викликає його для аналогічних дій. Все це свідчить про відсутність об`єктивної необхідності у повторному виклику та може розцінюватися як повторна спроба безпідставного втручання у правовий статус особи, яка вже була виключена з військового обліку.

З огляду на наявність у позивача повістки для оновлення військово-облікових даних (ВОД) та реальну загрозу подальших незаконних дій, зокрема призову, мобілізації чи переміщення до навчального центру або військової частини, існують вагомі підстави для забезпечення позову.

Зокрема, ознаки протиправності рішень і дій відповідача, тривалість судового розгляду справи по суті, а також триваюче порушення прав, свобод та інтересів позивача свідчать про необхідність вжиття негайних заходів для запобігання подальшому порушенню його прав.

Все вищевказане слугувало підставою для подання заяви про забезпечення позову.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи терміновість заявленого клопотання, суд вважає за можливе розглянути його без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши заявлене представником ОСОБА_1 клопотання та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92270719) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі його відділам та комісіям, вчиняти будь-які дії щодо призову, мобілізації та переміщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: НОМЕР_1 , орган, що видав 6324, від 22.07.1971 р.н., ІПН: НОМЕР_2 , до навчального центру та/або військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Однак, позивачем до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При розгляді заяви про забезпечення позову судом не встановлено очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, тобто позивача таким рішенням, дією або бездіяльністю. Відтак, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, є неможливим. Виходячи із змісту поданої заяви та доводів наведених в її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Іванчулинець