Справа № 300/8453/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8453/24 пров. № А/857/33553/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя: Панікар І.В., місце ухвалення м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД», 05.11.2024 звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Івано-Франківській області щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» заявлених до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в податковій декларації з податку на додану вартість № за грудень 2022 року в сумі 431150 грн та зобов`язати ГУ ДПС у Івано-Франківській області внести вказану інформацію до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної казначейської служби України у Івано-Франківській області щодо неперерахування з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» узгоджених сум бюджетного відшкодування заявлених до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в податковій декларації з податку на додану вартість № за грудень 2022 року в сумі 431150 грн. та зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Івано-Франківській області перерахувати вказані суми з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД»;

- стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість у розмірі 431150 грн;

- стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» заборгованості бюджету із відшкодування пені у розмірі 31996,98 грн 98 коп, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

З цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду питання по суті спору.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що з урахуванням адміністративної справи № 300/2412/23, позивач у позовній заяві у цій справі правильно сформував позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідачів та стягнення з Державного бюджету України на користь суб`єкта господарювання заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості, а також надав суду докази, які підтверджують виклад обставин позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 13.11.2024 встановлено, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження власної правової позиції, зокрема факту звернення до відповідачів та не зазначено з яких підстав такі докази у нього відсутні. Тобто, вимоги вказаної ухвали в цій частині позивачем виконано не було, а ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 позивачу продовжено процесуальний строк на усунення вищевказаних недоліків позовної заяви.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на таке.

Статтею 160 КАС України передбачено вимоги до позовної заяви.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 цієї статті, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В позовній заяві зазначаються, зокрема:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

До позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 161 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з положеннями частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (ч. 4 ст. 169 КАС України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду:

- квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору в розмірі 4844,80 грн;

- всіх наявних в Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема всупереч вимог частини 4 статті 161 КАС України, не надано жодного доказу на підтвердження власної правової позиції щодо звернення до відповідачів із відповідною заявою, відповідь відповідачів, з якої встановлена відмова у внесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгоджених сум з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» узгоджених сум бюджетного відшкодування заявлених до бюджетного відшкодування.

На виконання цієї ухвали позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено:

- копію документу про доплату судового збору;

- рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду 19 січня 2024 року у справі № 300/2412/23;

- постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі № 300/2412/23;

- виконавчий лист від 19.01.2024 у справі № 300/2412/23.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що Верховний Суд у вирішенні питання правильності застосування норм процесуального права у постанові від 22.12.2022 у справі № 300/4062/21 та від 31.10.2024 у справі № 300/3345/24, які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний враховувати при застосуванні норм права, дійшов наступних висновків:

«При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі Bellet v. France ( Беллет проти Франції , Серії A № 333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція ) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі Miragall Escolano and Othersv. Spain (Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії, заяви № 38366/97, № 38688/97, № 40777/98, № 40843/98, № 41015/98, № 41400/98, № 41446/98, № 41484/98, № 41487/98, №41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі Pйrez de Rada Cavaniles v. Spain ( Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії , заява № 3256-57) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Так, однією з конституційних засад, яка визначена у частині першій статті 55 Конституції України, є право кожного на звернення до суду. Цей принцип полягає у тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Тому необґрунтоване повернення позовної заяви суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого доступу до правосуддя.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції покликався на те, що всупереч вимог частини 4 статті 161 КАС України, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження власної правової позиції щодо звернення до відповідачів із відповідною заявою, відповідь відповідачів, з якої встановлена відмова у внесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгоджених сум з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» узгоджених сум бюджетного відшкодування заявлених до бюджетного відшкодування.

Однак, така підстава для повернення позовної заяви є помилковою. Оскільки особливістю адміністративного процесу є те, що доказування в адміністративній справі полягає, зокрема, у співвідношенні двох принципів адміністративного судочинства, які визначенні у ст. 9 КАС України: змагальність сторін, який полягає в тому, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України); офіційного з`ясування всіх обставин у справі, за яким адміністративний суд вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, зокрема щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4 ст. 9 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви є помилковим, оскільки повертаючи позов, суд проявив надмірний формалізм, так як позивачем наведено підстави позову, якими обґрунтовано позовні вимоги та докази, які, на його думку, підтверджують протиправність дій відповідачів у спірних правовідносинах. Натомість, суд першої інстанції на стадії відкриття провадження позбавлений процесуальної можливості оцінювати докази, такі повноваження суд зобов`язаний здійснювати на стадії розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, при поверненні позову, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають, оскільки справа ще не розглянута по суті.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЙЕМ ЕКСПОРТС ЛТД» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 300/8453/24 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін