Справа № 260/3701/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/3701/24 пров. № А/857/23516/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі №260/3701/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Гебеш С.А.,

час ухвалення рішення 20.08.2024,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №94 від 18.04.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку 1 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці згідно із пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.03.2024 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 03.03.2024 року набув право на призначення пенсії на пільгових умовах та звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду поданої заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії №94 від 18.04.2024 року. У рішенні зазначено, що за доданими до заяви документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Між тим, за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 27.10.1990 по 01.02.1999 року, згідно довідки від 09.04.2024 року №5, оскільки відповідно наданих наказів про атестацію робочих міст від 27.01.1993 року № 16 та від 24.02.1998 року №104 атестоване робоче місто машиніста погрузочних машин, що не відповідає назві посади в уточнюючій довідці та трудової книжки - машиніст породо-погрузочної машини. Згідно з актом перевірки пільгового стажу, який дає право на пенсію за списком №1 від 31.05.2019 №182 за період роботи в ДП "Солотвинський солерудник" з 1991 по 1999 прізвище , ім`я та по батькові зазначено в скороченому вигляді ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) і не відповідають паспортним даним.

Вважає, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії підлягає скасуванню у судовому порядку. Зауважує, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці ним до пенсійного органу було подано трудову книжку. Вказує на те, що розбіжності в написанні його ініціалів виникли з невідомих йому причин, скоріш за все пов`язаних з неуважністю тих осіб, які що здійснювали записи, а це не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі №260/3701/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18 квітня 2024 року №94 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період його роботи з 27.10.1990 року по 01.02.1999 року в Державному підприємстві "Солотвинський солерудник".; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1; стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку та просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвали нове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах ст.114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, зайняття повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року.

09 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 за Списком №1.

На підставі повного, всебічного та об?єктивного розгляду заяви від 09.04.2024 та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, про що винесено рішення №94 від 18.04.2024 року у зв?язку з відсутністю пільгового стажу роботи за списком №1, оскільки до такого не зараховано періоди роботи з 27.10.1990 по 01.02.1999, згідно довідки від 09.04.2024 №5, оскільки відповідно наданих наказів про атестацію робочих міст від 27.01.1993 №16 та від 24.02.1998 №104 атестовано робоче місто машиніста погрузочних машин, що не відповідає назві посади в уточнюючій довідки та трудової книжки - машиніст породо-погрузочної машини. Крім цього, згідно з актом перевірки пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію за сп. №1 від 31.05.2019 №182 за період роботи в ДП «Солотвинський солерудник» з 1991 по 1999 прізвище, ім?я та по батькові зазначено в скороченому вигляді ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) і не відповідають паспортним даним.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №94 від 18.04.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком - із зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 статті 114 розділу XIV ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», є законним та обґрунтованим, а судом першої інстанції не в повній мірі досліджено нормативні документи та не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Позивач скерував відзив на апеляційну скаргу, у якому просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі №260/3701/24 залишити без змін з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

09.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

На день звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 55 років.

До заяви було документи для призначення пенсії на пільгових умовах.

Заява була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

За результатами розгляду заяви про призначення пенсії, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з незарахуванням до пільгового стажу позивача період роботи з 27.10.1990 року по 01.02.1999 згідно довідки від 09.04.2024 №5, оскільки відповідно наданих наказів про атестацію робочих міст від 27.01.1993 №16 та від 24.02.1998 року №104 атестовано робоче місто машиніста погрузочних машин, що вона не відповідає назві посади в уточнюючій довідці та трудової книжки - машиніст породо-погрузочної машини. Згідно з актом перевірки пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію за списком №1 від 31.05.2019 року № 182 за період роботи в ДП "Солотвинський солерудник" з 1991 по 1999 прізвище, ім`я та по батькові зазначено в скороченому вигляді ( ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ) і не відповідають паспортним даним.

Так, оскаржуваним рішенням визначено відмовити в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, а тому відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 27.10.1990 року по 01.02.1999 року у ДП "Солотвинський солерудник", у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №94 від 18.04.2024 щодо не зарахування ОСОБА_1 цього періоду та відмови у призначенні йому пенсії не відповідає критеріям правомірності, є необґрунтованим, а отже протиправним, тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №94 від 18.04.2024 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а спірний період роботи позивача з 27.10.1990 року по 01.02.1999 року в ДП "Солотвинський солерудник" підлягає зарахуванню до пільгового стажу. Також суд першої інстанції з метою ефективного захисту порушеного права позивача на належний рівень пенсійного забезпечення вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача від 09.04.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Апелянт з таким рішенням суду першої інстанції не погодився, оскільки вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, про що на підставі повного, всебічного та об?єктивного розгляду заяви від 09.04.2024 та доданих до неї документів винесено рішення №94 від 18.04.2024 у зв?язку з відсутністю пільгового стажу роботи за списком №1.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

- працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Питання досягнення позивачем відповідного віку не є спірним у цій справі, оскільки підставою прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стала відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, так як до такого не зараховано періоди роботи позивача з 27.10.1990 по 01.02.1999.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 р. за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р. (приклади у додатках 1, 2).

Необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування на посаді або виконання робіт, що містяться у списку №1.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Крім того, відповідно до пункту 20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розмішуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Як вбачається із записів у наявній в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 26.04.1990 такими підтверджуються спірні періоди роботи позивача у «Солотвинський солерудник», вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою роботодавця з посиланням на номери наказів.

Поряд з цим, звертаючись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивачем подано також й інші документи, зокрема довідку №5 від 09.04.2024 року про підтвердження наявного трудового пільгового стажу для призначення пенсії.

Із вказаної довідки вбачається, що довідка видана про фактично відпрацьований час в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці на підприємстві Солотвинському солеруднику на посадах за період з 27.10.1990 року по 30.04.1991 року - гірник (зцеплювач) головного стовбура рудника №9; з 01.05.1991 року по 31.12.1991 року - машиніст породо-погрузочної машини (ГРОЗ) 4 розряду рудника №9; з 01.01.1992 року по 31.01.199 року - затверджений ГРОЗ 5 розряду шахти №9; 01.02.199 року - звільнений за власним бажанням.

Згідно пп. а) (позиція 1010100а) пункту 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. №162, до Списку 1 віднесено всіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Згідно позиції 1.1а пп. а) пункту 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36, до Списку 1 віднесено усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Так, до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах позивачем була подана довідка про підтвердження наявного трудового пільгового стажу для призначення пенсії №5 від 09.04.2024 року, видані ДП «Солотвинський солерудник», згідно якої позивач в період з 27.10.1990 року по 31.01.1999 року виконував роботи по відкачці пустих і завантажених сіллю вагонеток до кліті, допоміжні роботи при видобутку солі, профілактика забою, очистка заколів та доведення його до безпечного стану. Роботи виконувалися на глибині 150 метрів і більше в шахті з загазованістю І-ї категорії повний робочий день під землею. За професіями: гірника, машиніст породо-погрузочної машин, що передбачена Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, позиція 1010100а.

Отже, вказаною вище довідкою підтверджено виконання позивачем робіт передбачених Списками 1, спірний період його роботи на ДП «Солотвинський солерудник».

З 21.08.1992 вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442 (надалі по тексту також Порядок №442), яким встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, які можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 4 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005р., передбачено, що згідно з п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою КМ України №442 від 01.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою КМ України №442 від 01.08.1992р., та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою Міністерства праці України №41 від 01.09.1992р.

Відповідно до п.1 вказаного Порядку атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.4 наведеного Порядку атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з п.8 зазначеного Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку (п.9 цього Порядку).

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (пп.4.2. п.4 вказаного Порядку).

Відповідно до пп.4.4 п.4 названого Порядку якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997р., у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992р., 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

З аналізу наведених норм слідує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1 та у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно та якісно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10 липня 2018 року у справі № 227/545/17 та від 18 вересня 2018 року № 345/3301/17.

Крім цього, колегія суддів звертаю увагу на те, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

В разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками №1, №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник".

За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

В той же час за результатом атестації робочих місць проведених на ДП «Солотвинський солерудник» в 1993, 1998 роках (а.с. 14-19), займані позивачем посади у спірний період віднесені до переліку робочих місць, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 та №2.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що достатніми та належними доказами для підтвердження пільгового стажу роботи позивача у спірні періоди є відповідні записи трудової книжки серії НОМЕР_1 , Довідка про підтвердження наявного трудового пільгового стажу для призначення пенсії №5 від 09.04.2024 та надані матеріали атестації робочих місць проведених на ДП «Солотвинський солерудник» в 1993, 1998 роках, а тому висновки відповідача 2 про не врахування таких є безпідставними.

При цьому, колегія суддів вважає, що посада машиніста породо-погрузочної машини та машиніста погрузочної машини є тотожними поняттями, а тому період роботи позивача на цій посаді підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Посилання в оскаржуваному рішенні відповідача на акт перевірки пільгового стажу, який дає право на пенсію за списком №1 від 31.05.2019 №182 за період роботи в ДП "Солотвинський солерудник" з 1991 по 1999, згідно з яким прізвище, ім`я та по батькові зазначено в скороченому вигляді ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) і не відповідають паспортним даним, є формальними, оскільки як вбачається зі змісту такого він складений на підставі перевірки журналів спусків-підйому в шахту №9 та у таких у тому ж номері таблиці зазначено у деяких записах Шимко С.И., у деяких ОСОБА_1 , що з урахуванням записів у трудовій книжці позивача та відсутності відомостей про роботу на цьому підприємстві іншої особи ОСОБА_2 свідчить про очевидні описки та не може бути підставою для відмови у зарахуванні цього періоду роботи до пільгового стажу.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2019 по справі №575/530/17 вказано про заборону допущення відповідачами (органами пенсійного фонду) певного формалізму при зверненні осіб про призначення чи перерахунку пенсії.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №94 від 18.04.2024 щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди його роботи з 27.10.1990 року по 01.02.1999 року у ДП "Солотвинський солерудник" та відмови у призначенні йому пенсії не відповідає критеріям правомірності, є необґрунтованим, а отже протиправним та підлягає скасуванню, а спірний період роботи позивача з 27.10.1990 року по 01.02.1999 року в ДП "Солотвинський солерудник" підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі №260/3701/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк