Справа № 580/13120/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року справа № 580/13120/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Уманської окружної прокуратури (вул. Гайдамацька, буд. 16, м. Умань, Черкаська область, 20300) до Маньківської селищної ради (вул. Шевченка, 9, смт. Маньківка, Уманський район, Черкаська область, 20101, ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2024 вх.61373/24 Уманська окружна прокуратура звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави до Маньківської селищної ради в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Маньківської селищної ради щодо невчинення дій з набуття права комунальної власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду, що знаходиться на земельній ділянці площею 1,1059 га за кадастровим номером :03:001:0479 га в селищі Маньківка (за межами населеного пункту) Уманського району Черкаської області, зобов`язавши Маньківську селищну раду вчинити дії, спрямовані на набуття права комунальної власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду, що знаходиться на земельній ділянці площею 1,1059 га за кадастровим номером :03:001:0479 в селищі Маньківка (за межами населеного пункту) Уманського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач вчиняє бездіяльність щодо набуття права власності на безхазяйне майно, а саме греблю гідротехнічну споруду, що знаходиться на земельній ділянці площею 1,1059 га за кадастровим номером :03:001:0479 га в селищі Маньківка (за межами населеного пункту) Уманського району Черкаської області.

Ухвалою від 06.01.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву де зазначив, що не має можливості вчинити дії, спрямовані на взяття на облік безхазяйної гідротехнічної споруди. Позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки законодавством визначена відповідна поетапна процедура передання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна і лише у разі прийняття державним реєстратором рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна за заявою відповідного органу місцевого самоврядування, настають підстави подання оголошення у друкованих засобах масової інформації та, в кінцевому результаті, передання безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність. Зазначає, що до Маньківської селищної ради як до органу, що здійснює розпорядженя земельними ділянками, заяви від фізичних або юридичних осіб про проведення інвентаризації безхазяйної гідротехнічної споруди не надходили, а тому селищна рада не має обов`язку провидити таку інвентаризацію.

17.01.2025 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить відзив відхилити, а позовні вимоги задовольнити. З посиланням на Закон України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про аквакультуру", Маньківській селищній раді слід провести відповідний огляд гідротехнічної споруди із скаладанням акту з подальшим винесенням питання щодо набуття права комунальної власності на гідротехнічну споруду на сесію селищної ради.

22.01.2025 відповідач надав до суду заперечення (на відповідь на відзив), де зазначив, що засади правового порядку в Україні не дозволяють Маньківській селищній раді здійснювати огляд гідротехнічних споруд, оскільки на думку відповідача така дія не передбачена законами України і не дозволяють їй провести інвентаризацію гідратехнічної споруди та прийняти рішення про прийняття гідротехнічної споруди у власність територіальної громади, оскільки для цього вдсутні умови, передбчені Законом України від 18.09.2012 №5293 - VI "Про аквакультуру".

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Шляхом моніторингу відкритих джерел інформації Уманською окружною прокуратурою встановлено, що на території Маньківської територіальної громади в селищі Маньківка (за межами населеного пункту) Уманського району Черкаської області знаходиться земельна ділянка водного фонду загальною площею 1,1059 (площа водного плеса 1,0233 га) з кадастровим номером :03:001:0479 в межах якої розміщена гідротехнічна споруда.

У межах водного об?єкта розташована земляна гребля довжиною 70,7 м, ширина по гребню 2,1-3,1 м, ширина по низу 14,4 - 16,4 м. Споруда типу «монах» у вигляді металевої труби d-0.6 м, h=2,89 м, з дерев?яними заставками, водопровідна частина збудована з металевої труби D - 0,6 м довжиною 17.48 м, вихідний оголовок - бутова підпірна стінка h=1.5 м, 1=2.0 м.

Вищезазначена гідроспоруда на балансі Маньківської селищної ради не перебуває, право комунальної власності за селищною радою у встановленому Законом порядку не зареєстровано, що підтверджується інформацією Маньківської селищної ради від

14.10.2024 №02-16/4059.

На зазначену гідротехнічну споруду виготовлено технічний паспорт Маньківською селищною радою.

Маньківською селищною радою земельну ділянку водного фонду загальною площею

1,1059 (площа водного плеса 1,0233 га) з кадастровим номером :03:001:0479 на даний час в оренду не передано, що підтверджується інформацією Маньківської селищної ради від 12.12.2024 № 02-16/5036.

Відповідно до листа Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області від 25.11.2024 № 2037/01/10-24 у 2015 - 2019 роках на території області проводилася робота щодо інвентаризації водних об?єктів та гідротехнічних споруд області.

Інвентаризація проводилася на виконання рішення Черкаської обласної ради №39-16/VI від 24.04.2015, яким було рекомендовано сільським, селищним, міським та районним радам здійснити інвентаризацію гідротехнічних споруд, що входять до складу штучних водних об?єктів, прийняття їх у комунальну власність територіальних громад відповідно до розташування цих об?єктів на визначених територіях та запровадження платного користування гідротехнічними спорудами шляхом укладання договорів оренди нерухомого майна між відповідними радами і користувачами земельних ділянок водного фонду, забезпечивши цим самим страхування об?єктів оренди.

Відповідно з п. 2 «Протоколу наради обласної державної адміністрації щодо вирішення проблемних питань з проведення інвентаризації гідротехнічних споруд, що розташовані на водних об?єктах області, передачі їх на баланс сільським, міським радам, а також вирішення проблемних питань щодо інвентаризації та наданні в користування на умовах оренди водних об?єктів області» від 14.11.2016 інвентаризацію водних об?єктів та гідротехнічних споруд було доручено провести районним державним адміністраціям області.

На виконання зазначеного протоколу районними державними адміністраціями області було створено комісії з проведення інвентаризації водних об?єктів (ставків) та гідротехнічних споруд на них. До складу комісій ввійшли представники управлінь агропромислового розвитку районних державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, районних

відділів Держгеокадастру, представники районних секторів управління ДСНС або секторів з питань цивільного захисту та оборонної роботи, а також представники міжрайонних управлінь водного господарства.

У 2019 році інвентаризація водних об?єктів та гідротехнічних споруд була завершена всіма районними державними адміністраціями та міськими радами області. Згідно даних інвентаризації на жодному з водних об?єктів в селищі Маньківка Уманського району Черкаської області балансоутримувачів гідроспоруд визначено не було.

Рекомендаційні листи щодо взяття на баланс безгосподарських гідротехнічних споруд, у тому числі в селищі Маньківка Уманського району Черкаської області, направлялися Регіональним офісом водних ресурсів у Черкаській області до органів місцевого самоврядування та виконавчої влади, зокрема: в першому кварталі 2019 року на міські, сільські, селищні ради та об?єднані територіальні громади області; в липні 2019 року, на районні державні адміністрації області; в березні 2020 року на районні, міські ради та об?єднанні територіальні громади.

Зокрема, рекомендації були відправлено листами від 01.03.2019 №341/03/10-20-19, від 22.07.2019 №1124/01/10-20-19 та від 05.03.2020 №375/01/10-20-20.

Позивач вважає, що відповідач допустив бездіяльність у невжитті дій, спрямованих на набуття права власності на безхазяйне манно - гідротехнічну споруду, що знаходиться на земельній ділянці площею 1,1059 га за кадастровим номером :03:001:0479 в селищі Маньківка (за межами населеного пункту) Уманського району Черкаської області, що зумовело звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз.7,8 ч.1 ст.1 Закону України від 18 вересня 2012 року № 5293-VI «Про аквакультуру» гідротехнічні споруди для цілей аквакультури - об`єкти нерухомого майна державної або комунальної власності або власник яких невідомий чи його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та розташовані на водних об`єктах, наданих у користування на умовах оренди для цілей аквакультури. Гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми - об`єкти нерухомого майна державної власності (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.

Згідно з п. 1.9.18 Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів, затвердженої наказом Держкоммістобудування № 252 від 19.12.1995, гідротехнічні споруди - це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувані промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Відповідно до ДБН В.2.4-3:2010, п. 1.3 Положення про організацію та порядок здійснення технічного нагляду за гідротехнічними спорудами воднотранспортного комплексу, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 16.01.2014 №21 гідротехнічна споруда - споруда, що підпадає під вплив водного середовища, призначена для використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту від шкідливого впливу вод.

Згідно з п.1.4.2 ДБН В.2.4-3:2010 гідротехнічні споруди поділяють на постійні і тимчасові. До тимчасових відносяться споруди, які використовуються тільки в період будівництва і ремонту постійних споруд.

Відповідно до п. 1.4.3 ДБН В.2.4-3:2010 постійні гідротехнічні споруди (додаток В) залежно від їх призначення поділяють на основні і другорядні. До основних споруд відносяться гідротехнічні споруди, пошкодження або руйнування яких приведе до порушення або припинення нормальної роботи самих гідротехнічних споруд чи комплексу споруд, до складу яких входять гідротехнічні споруди. До другорядних відносяться гідротехнічні споруди, руйнування або ушкодження яких не спричиняє зазначених вище наслідків.

Згідно з Додатком В (обов`язковий) ДБН В.2.4-3:2010 «Гідротехнічні споруди. Основні положення» до основних гідротехнічних споруд відносяться: греблі; стояни і підпірні стіни, що входять до складу напірного фронту; дамби обвалування; берегозакріплювальні, регуляційні і огороджувальні споруди; водоскиди, водоспуски і водовипуски; водоприймачі і водозабірні споруди; канали дериваційні, судноплавні, водогосподарських і меліоративних систем, комплексного призначення і споруди на них (наприклад, акведуки, дюкери, мости-канали, труби-ливнеспуски); тунелі; трубопроводи; напірні басейни і зрівнювальні резервуари; будівлі гідравлічних і гідроакумулюючих електростанцій і насосних станції; відстійники; судноплавні споруди (шлюзи, суднопідйомники і судноплавні греблі); рибопропускні споруди, що входять до складу напірного фронту; гідротехнічні споруди портів (причали, хвилеломи, моли, берегозахисні еподи), міські набережні суднобудівних і судноремонтних підприємств, поромних переправ, крім віднесених до другорядних; гідротехнічні споруди для маломірних суден; гідротехнічні споруди ТЕС і АЕС; гідротехнічні споруди, що входять до складу комплексів інженерного захисту населених пунктів і підприємств; гідротехнічні споруди інженерного захисту сільгоспугідь, територій санітарно-захисного призначення, комунально - складських підприємств, пам`ятників культури і природи; морські нафтогазопромислові гідротехнічні споруди, резервуари для зберігання вуглецевої сировини, точечні причали; гідротехнічні споруди засобів навігаційного устаткування; споруди (дамби), що огороджують золошлаковідвали і сховища рідинних відходів промислових і сільськогосподарських організацій.

До другорядних гідротехнічних споруд відносяться: льодозахисні споруди; розділювальні стінки; окремо розташовані службово-допоміжні причали; стояни і підпірні стіни, що не входять до складу напірного фронту; берегоукріплювальні споруди портів; рибозахисні споруди.

Відповідно до п.1.3 Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України № 661 від 03.04.2012, гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод.

Отже, відповідно до вказаних вище норм законодавства гідроспоруди за їх призначенням поділяють, зокрема, на такі, що призначені для використання водних ресурсів (риборозведення, рекреація) та захисні. Вказане узгоджується з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яка виокремлює захисні гідроспоруди (греблі, дамби, вали, моли, насипи) та гідротехнічні захисні споруди (крім гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми). Тому доводи відповідача, що вказана вище гідротехнічна споруда не є об`єктом права комунальної власності, безпідставні.

Згідно зі ст.1 Водного кодексу України (далі - ВК України) водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал (крім каналу на зрошувальних і осушувальних системах), а також водоносний горизонт).

Водокористування - використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів).

Водокористувач - фізична або юридична особа, яка здійснює водокористування.

Відповідно до ст.43 ВК України водокористувачі мають право:

1) здійснювати загальне та спеціальне водокористування;

2) використовувати водні об`єкти на умовах оренди;

4) вимагати від власника водного об`єкта або водопровідної системи підтримання належної якості води за умовами водокористування;

5) споруджувати гідротехнічні та інші водогосподарські об`єкти, здійснювати їх реконструкцію і ремонт;

6) передавати для використання воду іншим водокористувачам на визначених умовах;

7) здійснювати й інші функції щодо водокористування в порядку, встановленому законодавством.

Права водокористувачів охороняються законом.

Порушені права водокористувачів підлягають поновленню в порядку, встановленому законодавством.

Питання щодо набуття права власності на безхазяйну річ визначено ст.335 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Особливості набуття організацією водокористувачів права власності на безхазяйні об`єкти меліоративних систем визначаються законом.

Особливості набуття права власності на безхазяйні гідротехнічні споруди для цілей аквакультури визначаються законом.

Отже, відповідач уповноважений законодавством на звернення з відповідною заявою щодо взяття безхазяйних нерухомих речей на облік органом, що здійснює державну реєстрацію.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст.329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Закон №1952-IV) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 9 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV визначено, що реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов`язковою.

Згідно з ч.2. ст.3 Закону №1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.14 ст.18 Закону №1952-IV взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83-88 цього Порядку.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.

Окрім того, законодавством визначена поетапна процедура передання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна, що включає в себе:

звернення органу місцевого самоврядування до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі;

публікація органом місцевого самоврядування оголошення у друкованих засобах масової інформації про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі;

звернення органу місцевого самоврядування після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі до суду із заявою про передання відповідного нерухомого майна у комунальну власність (у порядку, визначеному ст.ст. 329-333 ЦПК України);

звернення органу місцевого самоврядування до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про державну реєстрацію права власності на підставі судового рішення.

Отже, речові права на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких належить розпоряджання землями комунальної власності територіальних громад.

Згідно з ч.5 ст.16 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі Закон №280/97-ВР) від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону №280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.2. ст.60 Закону №280/97-ВР підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.5. ст.60 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно з ч.8. ст.60 Закону №280/97-ВР право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад.

Проаналізувавши зазначене суд дійшов висновку, що управління комунальною власністю, у т. ч. вжиття заходів та прийняття рішень щодо належного офіційного оформлення речових прав на об`єкти комунальної власності є обов`язком відповідача.

Відповідач порушив ст.ст. 2, 3, 18 Закону №1952-IV та ст.60 Закону №280/97-ВР не здійснивши заходи, спрямовані на оформлення права власності на вказану вище гідротехнічну споруду, чим допустив протиправну бездіяльність. З огляду на визначену Законом №1952-IV обов`язкову реєстрацію речових прав та надані відповідачу Законом №280/97-ВР повноваження, бездіяльність щодо не звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, неподання оголошення в друковані засоби масової інформації про наявний об`єкт - гідротехнічну споруду, що розташована на земельній ділянці водного фонду, площею 1,1059 га з кадастровим номером :03:001:0479, що знаходиться в адміністративних межах відповідача, не відповідає закону. Відсутність заходів щодо взяття на облік у комунальну власність об`єднаної територіальної громади безгосподарської гідротехнічної споруди та оформлення речових прав на майно, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, адже здійснення вказаних дій відповідачем дасть можливість вирішити питання збереження водних об`єктів для загального користування та спеціального водокористування, надання в оренду шляхом укладання договорів оренди нерухомого майна, забезпечить збереження та належну експлуатацію гідротехнічної споруди, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій, пов`язаних з водним фактором, а саме безаварійного пропуску льодоходу, повені та паводків на водних об`єктах. Посилання відповідача щодо передчасності позовних вимог не обгрунтовані, оскільки заявлений позивачем спосіб щодо зобов`язання його вжити заходи з приводу вказаних обставин і фактів таким не є.

Захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави згідно зі ст.1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" відносяться до мети здійснення функцій прокуратури України.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (п.1 ч.6 ст.23 вказаного Закону).

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2-20, 14, 72-78, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Маньківської селищної ради щодо невчинення дій з набуття права комунальної власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду, що знаходиться на земельній ділянці площею 1,1059 га за кадастровим номером :03:001:0479 га в селищі Маньківка (за межами населеного пункту) Уманського району Черкаської області.

Зобов`язати Маньківську селищну раду вчинити дії, спрямовані на набуття права комунальної власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду, що знаходиться на земельній ділянці площею 1,1059 га за кадастровим номером :03:001:0479 в селищі Маньківка (за межами населеного пункту) Уманського району Черкаської області.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду складене 08.04.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО