Справа № 580/963/25
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року справа № 580/963/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (вул. Єгорова Олексія 25А, м. Кропивницький, 25015, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби щодо не прийняття документів для видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні;

- зобов`язати Центрально-Південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби прийняти документи для видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , без надання візи.

03.02.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням від 13.12.2024 №0574 Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби відмовлено у прийнятті документів для видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні за відсутністю візи типу D у паспортному документі, неповний переклад паспортного документа, відсутність поліса медичного страхування та паспорта громадянина України, який подається особисто громадянином України. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною у зв`язку з чим звернувся до суду.

Представник відповідача Державної міграційної служби України, подав до суду відзив на адміністративний позов, де у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Позиція відповідача мотивована тим, що під час розгляду документів позивача встановлено, що у поданому пасорті громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 відсутня візи типу "D", що є порушеннямвимог підпункту 1пункту 32 Порядку №322. Водночас, абзацом шостим пункту 4 Порядку №118 прямо передбачено, що довгострокова віза оформлюється іноземцям та особам без громадянства для вїзду в Україну з метою оформлення документтів, що дають право на перебування або проживання в Україні на строк, що перевищує 90 днів, на громадян Республіки Таджикистан, які вїхали в Україну для оформлення документів, що дають право на перебування або проживання в Україні на строк, що перевищує 90 днів безвізовий порядок в`їзду в Україну не поширюється. Крім того, зазначає, що позивачем при оформленні посвідки не долучено дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки, що суперечить вимогам частини 14 статті 5 Закону №3773-VI та підпункту 4 пукту 32 Порядку №322 та не подано особою з яким, позивач перебуває у шлюбі паспорт громадянина України, що суперечить абзацу третьому підпункту 11 пункту 33 Порядку 33, тому підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання з метою возз`єднання сім`ї з громадянином України за відсутністю вказаних документів відсутні.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, де зазначає, що в`їхала в Україну на законних підствах без отримання візи, в подальшому уклала шлюб та подала відповідні документи для отримання візи, в подальшому уклала шлюб та подала відповідні документи для отримання посвідки саме на тимчасове перебування, а не для постійного проживання як вказує відповідач. Таким чином на думку позивача вимога щодо наявності візи, є протиправною та незаконною, що створюють додаткові непередбачені законом труднощі та створюють перешкоди в перебуванні в Україні, де проживають чоловік та діти.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що громадянка Республіки Таджикистан ОСОБА_1 прибула на територію України, про що міститься відмітка в закордонному паспорті.

21.11.2024 між громадянкою Республіки Таджикистан ОСОБА_2 та громадянином України ОСОБА_3 , укладено шлюб, який зареєстрований Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис №310; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.11.2024.

ОСОБА_1 звернулась до ЦПМУ ДМС із питання оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні з метою возз?єднання сім?ї з чоловіком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянами України та у зв?язку із вказаним зверненням працівником ЦПМУ ДМС сформовано облікову картку у інформаційній підсистемі «Облік іноземців та біженців» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (далі - ІП «Облік іноземців та біженців» ЄІАС УМП)

Відповідачем прийняте повідомлення про відмову у прийнятті документів від 13.12.2024 №0574 без формування заяви-анкети. Підставами для відмови слугувало: відсутність візи типу D у паспортному документі, відсутність полісу медичного страхування та паспорта громадянина України, який подається особисто громадянином України.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулась з даним позовом до суду.

В матеріалах справи наявна довідка Зарічанської сільської ради від 11.02.2011 №213, про те, що позивач з 2003 року проживає в с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Чераської області без реєстрації.

Згідно довідки Виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 29.01.2024 №45 вбачається, що позивач з 11.05.2020 по жаний час постійно проживає у домоволодінні ОСОБА_3 без реєстрації місця проживання.

Позивачем укладено договір добровільного медичного страхування від 22.01.2025 FO-02302446 зі строком дії з 23.01/2025 по 22.02.2025.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Порядок та підстави для продовження іноземцям та особам без громадянства строку перебування на території України на час прийняття оскарженого рішення були врегульовані Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно із частиною чотирнадцятою статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі - Закон №3773-VI), іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Частиною чотирнадцятою статті 5 Закону №3773-VI передбачено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 (далі - Порядок №322), Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто.

Згідно із пунктом 32 Порядку №322, для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають: дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України; документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, по підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником); переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки; документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати; документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності).

Крім того, абзацом третім підпункту 11 пункту 33 Порядку №322 передбачено, що крім документів, зазначених у пункті 32 Порядку №322, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону №3773-VI, подаються для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз?єднання сім?ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій статті 4 Закону № 3773-VI, уклали шлюб з громадянами України паспорт громадянина України, з яким іноземець перебуває у шлюбі, який подається особисто громадянином України. Оригінал документа повертається громадянину України, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб?єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.

За обліками інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» Державної прикордонної служби України (далі - система «Аркан»), позивач прибула в Україну 31.10.2024 через пункт пропуску «Старокозаче» по паспорту №402913792.

ОСОБА_1 звернулась до ЦПМУ ДМС із питання оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні з метою возз?єднання сім?ї з чоловіком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянами України та у зв?язку із вказаним зверненням працівником ЦПМУ ДМС сформовано облікову картку у інформаційній підсистемі «Облік іноземців та біженців» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (далі - ІП «Облік іноземців та біженців» ЄІАС УМП) щодо позивача.

Згідно із абзацом першим пункту 21 Порядку №322, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб?єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

Надаючи оцінку повідомленню від 13.12.2024 про відмову в прийнятті документів зокрема з підстав відсутності візи типу D у паспортному документі, суд зазначає, таке.

Згідно абзацу першого статті 4 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Таджикистан про взаємні поїздки громадян, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2022 №1277, передбачено, що громадяни держави однієї Сторони, які в?їжджають на територію держави іншої Сторони на термін більш ніж 90 (дев?яносто) діб або з метою працевлаштування, чи на постійне проживання зобов?язані мати візу приймаючої держави.

Згідно із пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 (далі - Порядок №150), Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи у разі в?їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в?їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в?їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в?їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Пунктом 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в?їзду, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015 №884 (далі - Порядок № 884), також встановлено, що громадяни держав з безвізовим порядком в?їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Із зазначеного вбачається, що безвізовий порядок в?їзду в Україну стосується громадян Республіки Таджикистан у випадку їх подальшого перебування на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів та на громадян Республіки Таджикистан, які в?їхали в Україну для оформлення документів, що дають право на перебування або проживання в Україні на строк, що перевищує 90 днів, не поширюється.

Позивачем до позовної заяви додано договір медичного страхування осіб, які тимчасово проживають на території України № FO-02302446 укладений 22.01.2025, тобто після фактичного звернення позивача щодо оформлення посвідки та після направлення позивачу повідомлення про відмову у прийнятті документів від 13.12.2024 №0574.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем під час звернення для оформлення посвідки не додався поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки, що суперечить вимогам частини чотирнадцятої статті 5 Закону № 3773-VI та підпункту 4 пункту 32 Порядку №322.

Крім того, з повідомлення про відмову в прийнятті документів вбачається, що громадянином України, з яким позивач перебуває у шлюбі, не подавався паспорт громадянина України, що суперечить вимогам абзацу третього підпункту 11 пункту 33 Порядку №322.

Згідно із абзацом другим пункту 21 Порядку №322, у разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб?єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відмова позивачу в прийнятті документів про посвідки на тимчасове проживання обґрунтована абзацом другим 21 Порядку №322, за змістом якого у разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб?єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Законодавець чітко визначив перелік документів, які іноземець або особа без громадянства повинні надати зокрема для отримання посвідки. Будь-яке відхилення від цього переліку чи надання неповного пакета документів унеможливлює здійснення адміністративної процедури, оскільки державний орган не має дискреційних повноважень приймати рішення на власний розсуд поза межами правових норм.

З огляду на викладене суд та беручи до уваги встановлені обставини справи і наявні у ній докази, суд не бачить неспівмірності та непропорційності між застосованими до позивачки заходами та її інтересами і правами, позаяк такі є адекватним реагуванням уповноваженого органу на недотримання нею зокрема пункту 32, абзацу третього підпункту 11 пункту 33 Порядку №322.

Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Тобто, законодавець в розумінні вищезазначених норм права не лише наділяє іноземця певними правами, але і покладає обов`язок забезпечення урегулювання іноземцем свого правового становища у легалізований спосіб.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас пасивна поведінка позивачки щодо реалізації своїх прав ні в якому разі не може ставитись у вину органу державної влади.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд не може дійти висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачці в прийнятті документів є неправомірними та не відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас відсутність порушеного права або невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлені під час розгляду справи, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

За змістом положень статей 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак, оцінивши ключові доводи сторін та дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

У період з 26.03.2025 року по 07.04.2025 суддя Орленко В.І. перебувала у щорічній відпустці, у зв`язку з чим рішення ухвалено у перший робочий день 08.04.2025.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 08.04.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО