Справа № 280/9326/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 квітня 2025 року Справа № 280/9326/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом - ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо незарахування ОСОБА_1 періодів роботи у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 до її страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати розмір її пенсії з 06.10.2023;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Вельможко А.І., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від 19.01.2024 серія АР № 1158631.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі № 280/652/24 позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Однак, при обчисленні розміру пенсії відповідачем не зараховано періоди її роботи в інфекційних відділеннях охорони здоров`я з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 до загального стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII). Трудова книжка позивача надавалась відповідачу при зверненні за призначенням пенсії та містить записи, згідно із якими позивач працювала на посадах медичної сестри інфекційного відділення та молодшої палатної медичної сестри інфекційно-педіатричного відділення міської дитячої лікарні № 2 з 01.07.1994 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009. Позивач вважає, що вчинена відповідачем бездіяльність з незарахування спірного стажу у подвійному розмірі несумісна з принципами верховенства права та належного урядування, та порушує вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, просить зобов`язати відповідача здійснити відповідне зарахування страхового стажу.

Ухвалою суду від 10.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

30.10.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі від 14.03.2024 по справі № 280/652/24 відповідачем переведено позивача на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV. Зазначає, що норма статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» діяла по 31.12.2003, з прийняттям Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він набув статусу провідного закону у сфері пенсійного страхування, яким врегульовано усі правовідносини пов`язані з функціонуванням системи пенсійного страхування, призначенням, перерахунком і виплатою пенсій. Пунктом 16 Прикінцевих положень цього Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, Законом передбачено його пріорітет над іншими Законами України та іншими нормативно-правовими актами у сфері пенсійного страхування, а також визначено сферу, у якій Закон № 1788 продовжує діяти одночасно з цим Законом. Просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі № 280/652/24, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області призначити з 06.10.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши до її пільгового стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2 період роботи з 01.07.1994 по 25.06.2007, з 01.08.2007 по 01.03.2009 у Дитячій лікарні № 2 м. Запоріжжя.

Із змісту листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.09.2024 № 0800-0219-8/77322 випливає, що на виконання рішення суду відповідачем було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.10.2023 шляхом переведення її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши до її пільгового стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2 період роботи з 01.07.1994 по 25.06.2007, з 01.08.2007 по 01.03.2009 у Дитячій лікарні № 2 м. Запоріжжя.

Розрахунок стажу по пенсійній справі позивача свідчить про те, що періоди її роботи в інфекційних відділеннях з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 до страхового стажу враховано в одинарному розмірі.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу у подвійному розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1788-XII та Законом № 1058-IV.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами ч. 1-3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Таке право на зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону № 1788-ХІІ, не пов`язано із набранням чинності Законом № 1058-IV. Водночас, для зарахування медичному працівнику стажу у подвійному розмірі необхідно враховувати саме специфіку місця роботи працівника, а не посади, що він обіймав.

З матеріалів справи, а саме копії трудової книжки позивача, довідки КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10 Запорізької міської ради від 05.12.2023 № 2687/01 - 08, судом встановлено, що позивач працювала повний робочий день у Дитячій лікарні № 2 м. Запоріжжя і за періоди з 01.07.1994 по 25.06.2007, з 01.08.2007 по 01.03.2009 виконувала роботу зі шкідливими та важкими умовами праці як медичної сестри інфекційного відділення та молодшої палатної медичної сестри інфекційно-педіатричного відділення, за професією робітники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах; середній медичний персонал, що передбачено Списком № 2 розділ ХХIV підрозділ 2а код 2260000а постанови КМ України від 11.03.1994 № 162, за професією працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділенях, кабінетах молодші спеціалісти з медичною освітою, що передбачено Списком № 2 розділ ХХIV підрозділ 24а позиція 24а постанови КМ України від 16.01.2003 № 36.

Отже, під час розгляду справи установлено та не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивач працювала в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06.04.2000 інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

Так, за правилами ст. 60 Закону № 1788-XII та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Відповідачем не заперечується факт роботи позивача в інфекційному закладі в спірні періоди роботи.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17 та від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2021 у справі № 688/2916/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 23.01.2019 у справі № 485/103/17 та від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом № 1058-IV та Законом № 1788-XII вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-XII був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він мав би виключити із Закону України "Про пенсійне забезпечення" усі інші положення, чого зроблено не було.

Отже, доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи особи в інфекційному закладі охорони здоров`я, після 01.01.2004 (набрання чинності Закону № 1058-IV) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідача щодо не зарахування періодів її роботи з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 в інфекційних закладах у подвійному розмірі при обчисленні розміру її пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах за Списком № 2.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд доходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи позивача в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 у подвійному розмірі та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону № 1788-XII, у зв`язку з чим перерахувати розмір її пенсії з 06.10.2023.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем обґрунтовані судові витрати на оплату судового збору в розмірі 968,96 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_2 періоди її роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 02.10.1997 по 01.10.2000, з 01.01.2004 по 25.06.2007 та з 01.08.2007 по 01.03.2009 до її страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 06.10.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 09 квітня 2025 року.

Суддя Сацький Р.В.