Справа № 640/39860/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Справа № 640/39860/21 провадження №ЗП/280/391/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами, встановленими статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу нарахованої за період з 20 січня 2020 року по 30 квітня 2021 року пенсії у розмірі 161989,79 грн. (сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 79 копійок);

- зобов`язати відповідача здійснити виплату нарахованої пенсії позивачу за період з 20 січня 2020 року по 30 квітня 2021 року пенсії у розмірі 161989,79 грн. (сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 79 копійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/20 зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) на підставі заяви від 08.01.2020. На виконання судового рішення виникла заборгованість пенсійних виплат за період з 20.01.2020 по 30.04.2021 в сумі 161 989,79 грн, що станом на дату подання цієї позовної заяви не виплачена. Позивач вважає, що для невиплати нарахованих сум пенсії відсутні законодавчі підстави, а оспорювані дії відповідача становлять втручання в право позивача на майно. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Арсірій Р.О.) від 14.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі; встановлено строки подання заяв по суті справи.

24.06.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що заборгованість згідно рішення суду по справі №640/6697/20 за період з 20.01.2020 по 30.04.2021 в сумі 161 989,79 грн обліковується згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова № 637), який передбачає, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Стверджує, що виплата пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється в установах АТ «Ощадбанк». Для отримання пенсії згідно рішення суду від 01.03.2021 позивачці необхідно звернутися до установи АТ «Ощадбанк» в м. Києві. Після відкриття поточного рахунку в банку необхідно особисто звернутись з відповідною заявою та паспортом у відділ обслуговування громадян №2 управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в м. Києві або залишити заяву в банківській установі, яку уповноважений банк направить до органів Пенсійного фонду. На даний час Пенсійним фондом України розробляється програмне забезпечення для обліку боргів внутрішньо переміщених осіб за минулий час відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі - Порядок № 1165). Також відповідач зазначає, що функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсії є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України. Просить у задоволенні позову відмовити.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

З урахуванням пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-IX, Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, справу №640/39860/21 передано на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

05.03.2025 справа №640/39860/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду, після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного в порядку Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Семененко Марині Олександрівні.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, розпочато спочатку судовий розгляд справи за правилам, встановленими статтею 263 КАС України.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи з 11.04.2017, фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

8 січня 2020 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV по Списку №2.

За результатами розгляду заяви позивача, ГУ ПФУ в м. Києві листом від 17 лютого 2020 року №2600-0314-8/15679 повідомило про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №640/6697/20 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/20 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2020 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано ГУ ПФУ в м.Києві призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на підставі її заяви від 08.01.2020.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/20, ГУ ПФУ в м.Києві призначило позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на підставі її заяви від 08.01.2020.

У зв`язку з призначенням позивачу пенсії на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/20 виникла заборгованість за період з 20.01.2020 по 30.04.2021 в сумі 161 989,79 грн, яка на дату подання позовної заяви позивачу не виплачена.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати їй належних пенсійних виплат, позивач через представника звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV.

Згідно із п. 1 ч. 1, 4 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд доходить висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 540/4060/20.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Позивачу не виплачено пенсію за період 20.01.2020 по 30.04.2021 в сумі 161 989,79 грн.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі" проти Італії («Immobiliare Saffi «проти Італії»), заява № 22774/93, п. 66.

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Першого Протоколу (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02).

У справі п. 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, п. 54) ЄСПЛ, посилаючись на попередню практику, зазначив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02; рішення у справі «Ромашов проти України», № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України», № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України», № 29508/04, від 7 грудня 2006 року). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», № 60750/00, п. 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України», № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі «Крищук проти України», № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Наявність у позивача права на отримання відповідних виплат встановлена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/20, яке набрало законної сили. Вказане право не заперечується відповідачем.

При цьому, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, відсутність відповідних бюджетних призначень, не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Позивачу органом Пенсійного фонду не виплачено нараховану на виконання судового рішення пенсію у загальному розмірі 161 989,79 грн. Відповідні дії ГУ ПФУ в м. Києві вмотивовані застосуванням Порядку № 1165 та Постанови №637.

Пунктом 1 Порядку № 1165 визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі).

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1165 облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів).

Абзац 21 п.1 Порядку №637 передбачає, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим, суд звертає увагу, що Порядок №1165 та застосовані відповідачем положення Порядку №637 застосовуються виключно щодо виплати пенсій внутрішньо переміщеним осам, виплата яких була припинена та у подальшому відновлена, у тому числі й на виконання рішення суду, це прямо вказано у п. 1 Порядку № 1165.

Пенсія позивачу призначена на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/2), при цьому, на момент звернення позивача за призначенням пенсії вона вже була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа з 11.04.2017 (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11 квітня 2017 року №) на території населеного пункту, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (м.Київ).

Натомість факту припинення виплати пенсії позивачу установленими судом фактичними обставинами не підтверджується.

Отже, відсутні правові підстави для застосування норм Порядку №1165 та Порядку №637 до заборгованості з пенсії позивача.

Суд зазначає, що не виплата позивачу заборгованості з пенсії, право на яку підтверджено судовим рішенням, за відсутності передбачених законами України підстав, порушує право позивача на вільне володіння майном, що є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не на підставі закону, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем самостійно розраховано заборгованість з пенсійних виплат, тому в даному випадку відсутнє втручання суду в дискреційні повноваження відповідача.

Враховуючи вищевикладене у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу пенсію за період з 20.01.2020 по 30.04.2021 у розмірі 161 989,79 грн, нараховану на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/20.

При цьому, щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача у спірних правовідносинах, суд зазначає, що в рамках адміністративного судочинства:

дія - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

За встановленими обставинами справи відповідач не виплатив позивачу пенсію, нараховану на виконання судового рішення, за відсутності законодавчих підстав, що свідчить про невчинення ним дій, які він повинен був і міг вчинити згідно із законодавством України. Таким чином, в межах спірних правовідносин відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а не дії, а тому в даному випадку позивачем помилково визначено зміст публічно-правового спору, отже, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м.Києві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 20.01.2020 по 30.04.2021 у розмірі 161 989,79 грн (сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 79 коп), нарахованої на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 20.01.2020 по 30.04.2021 у розмірі 161 989,79 грн (сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 79 коп), нараховану на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №640/6697/20.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; .

Повне судове рішення складено 09.04.2025.

Суддя М.О. Семененко