Справа № 500/1279/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

Справа № 500/1279/25

09 квітня 2025 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження та клопотання представника позивача щодо стягнення судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

21.03.2025 представник Головного управління ДПС у Тернопільській області подав до суду заяву, в якій просить закрити провадження в адміністративній справі № 500/1279/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.09.2024 №0-1904-UA0624772, №0-1904-UA0624772, 0-1904-UA0210193, 0-1904-UA0210193. Зокрема, представник відповідача зазначив, що за результатом проведеного аналізу нарахувань та звірки, ГУ ДПС у Тернопільській області здійснено відкликання податкових повідомлень рішень, а саме: від 26.09.2024 № 0-1904-UA0624772, № 0-1904-UA0624772, 0-1904-UA0210193, 0-1904-UA0210193 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

02.04.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн., стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).

08.04.2025 представник відповідача подав до суду письмові заперечення на заяву про стягнення судових витрат.

Вирішуючи подані клопотання суд виходить з наступного.

Пунктом 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У цій справі позовна заява подана до суду 05.03.2025, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення відкликані контролюючим органом лише після звернення позивача до суду з даним позовом.

Тобто оскаржуване порушення виправлене суб`єктом владних повноважень до постановлення рішення по суті спору.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень та наявність підстав для закриття провадження, визначених пунктом 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2 частини першої статті 238 КАС України провадження у справі підлягає закриттю, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Так, судом встановлено, що при зверненні до Тернопільського окружного адміністративного суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 05.03.2025.

За таких обставин сплачений згідно з платіжною інструкцією №0.0..1 від 05.03.2025 в сумі 1211,20 грн. стягненню в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до вимог частин 3-5 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування понесених витрат до суду надано такі письмові докази: акт приймання-передачі про наданих правничої допомоги згідно Договору №12/22 від 01.06.2022, рахунок №12 від 01.03.2025, додаток №1 до Договору №11/22 про надання правничої допомоги від 01.06.2022.

Водночас, як зазначалось вище, розмір гонорару адвоката визначається за погодженням адвоката з клієнтом в договорі про надання правової допомоги.

Проте, до позову не надано договору про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом, що унеможливлює визначення обґрунтованості заявлених витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на підставі наданих письмових доказів неможливо встановити, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу понесені саме у зв`язку з розглядом даної справи, не можливо перевірити обґрунтованість їх розміру, а тому підстави для відшкодування позивачу такого виду судових витрат відсутні, а відповідне клопотання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 134, 140, 238, 243 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень.

Клопотання представника позивача щодо стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні клопотання представника позивача щодо стягнення з Головного управління ДПС на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали надіслати сторонам про справі.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.04.2025.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ),

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.