Справа № 520/876/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

09 квітня 2025 року справа №520/876/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва Ольга Вікторівна, розглянувши у письмовому провадженні заяву адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовною заявою ОСОБА_2

до Міністерства освіти і науки України

та Державного підприємства "Інфоресурс"

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства освіти і науки України (далі по тексту відповідач-1) та Державного підприємства "Інфоресурс" (далі по тексту відповідач-2), у якій просить:

- визнати протиправною відмову МОН України №3/372-25 від 13.01.2025 у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо позивача;

- зобов`язати МОН України та Технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Державне підприємство "Інфоресурс" внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_2 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту", а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статтею 10 Закону України "Про освіту" - вказати "Так, не порушує".

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником позивача 21.03.2024 через систему "Електронний суд" подано клопотання про забезпечення позову, в якому останній просить суд:

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №520/876/25.

В обґрунтування вимог клопотання про забезпечення позову позивач зазначив, що у разі реалізації повістки на відправку до 16.01.2025 та набуття ним статусу військовозобов`язаного у порядку мобілізації за повісткою на відправку №421/ВОЗІк унеможливить поновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе у порядку частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України та частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України розглянути заяву представника позивача в порядку письмового провадження.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до норми частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною другою цієї статті визначено два випадки при яких допускається забезпечення позову, як до його пред`явлення, так і на будь-якій стадії розгляду справи:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписом пункту першого, другого чкастини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено види забезпечення позову шляхом зупиненням дії індивідуального акта та заборона відповідачу вчиняти певні дії.

Підпункт десятий частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Згідно до положень частини п`ятої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Суд звертає увагу, що будь-яке забезпечення позову у справі застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Заявник фактично зазначає, що в разі реалізації повістки на відпрвку та набуття ним статусу військовозобов`язаного унеможливить поновлення його прав та законних інтересів.

Суд звертає увагу, що вказані обставини входять в предмет доказування у спорі та не можуть досліджуватися при розгляді заяви про забезпечення позову.

У той же час, заява про забезпечення позову розглядається судом до моменту відкриття провадження у справі. До самої заяви, яка розглядається окремо від позову, жодних додатків не надано. Суд не має права досліджувати докази, які додаються до позовної заяви та покласти їх в основу вирішення питання про забезпечення позову, яке розглядається до дослідження позовної заяви взагалі.

Забезпечення позову не може підміняти собою подання позову та має інші цілі, а все обґрунтування заяви позивача зводиться до незаконності спірних дій відповідача.

Відтак підстав для забезпечення позову на підставі норми пункту другого частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України судом не встановлено, а вбачається спір та позивач звернувся до суду з відповідним позовом для його вирішення.

Також, суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, позивач, подаючи заяву про забезпечення позову, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти будь-які дії пов`язані із мобілізацією позивача до закінчення розгляду справи.

Суд вважає, що запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти вказані вище дії пов`язані із мобілізацією позивача не відповідають порушеному праву позивача, у зв`язку з яким він звернувся до суду та не може бути застосований в силу вищевказаних положень пункту п`ятого частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вказані дії можуть здійснюватися лише на виконання відповідних наказів.

Таким чином, підстав для забезпечення позову відповідно до норми пунктів першого, другого частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України судом не встановлено, ні відносно зупинення дії повістки на відправку, ні відносно заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії пов`язані із мобілізацією позивача на військову службу. Тому заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

При цьому, суд зауважує, що особа не позбавлена можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

У той же час, суд звертає увагу, що у разі дійсного порушення прав заявника, судом буде вирішено відповіний спір та прийнято об`єктивне і справедливе рішення по суті.

Суд повідомляє позивача, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії судового процесу (у тому числі після відкриття провадження у справі), однак в будь-якому разі заявник повинен обґрунтувати таку заяву, оскільки забезпечення позову застосовується у виключних випадках.

За подання аналогічних заяв (без інших підстав або зазначення нових обставин) можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, що передбачено статтею 45 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 241-243, 256, 294, 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА