Справа № 282/312/25
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/312/25
Провадження № 2-а/282/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Носача В.М.,

за участю секретаря судового засідання Наумчук-Їлмаз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.03.2025 серії ЕНА №4201970, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову від 05.03.2025 серії ЕНА №4201970 про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Баглаєм Л.Л., відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення, а також стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Баглаєм Л.Л. неправомірно винесено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення від 05.03.2025 серії ЕНА №4201970 за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В гр.5 оскаржуваної постанови зазначено, що начебто він «керуючи транспортним засобом в населеному пункті м.Копичинці зі швидкістю 97 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості Trucam, чим порушив п.12.9.б ПДР».

При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями позивач начебто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП «Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину …», яке передбачає накладення штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначає, що 05.03.2025 він дійсно здійснював рух на автодорозі в Чортківському районі Тернопільської області. Дорога в його напрямку мала дві смуги руху. Він здійснював рух у крайній лівій смузі руху з двох наявних. Швидкість руху на дорозі поза межами населеного пункту була в межах 70 км/год.

Здійснюючи рух, він бачив, що на узбіччі дороги знаходився поліцейський автомобіль з працівниками поліції біля нього. Зважаючи на дотримання ним норм швидкісного обмеження, наближення до поліцейських не викликало занепокоєння. Тому він продовжував рух, знижуючи швидкість. При наближенні до працівників поліції, його автомобіль було зупинено одним із них. Після зупинки до нього підійшов інспектор і повідомив: «97 кілометрів при дозволених 50 км/год». У відповідь він висловив незгоду та повідомив, що на момент фіксації швидкість руху відповідала вимогам закону. При цьому він наголосив, що на його думку інспектор фальсифікує результати вимірювання, оскільки швидкість була орієнтовно 70 км/год. Також він наголосив, що інспектор не мав права фіксувати швидкість, тримаючи пристрій у руках, оскільки це є порушенням ст.40 Закону «Про національну поліцію» і спотворює результати вимірювання. Надалі, інспектор надав позивачу копію оскаржуваної постанови з проханням підписатись про отримання зазначеного документа.

Позивач зазначає, що поза межами населеного пункту дозволена швидкість 90 км/год. Проте жодні дорожні знаки в місці перебування його автомобіля в момент фіксації швидкості, які б позначали обмеження максимальної швидкості 50 км/год чи початок населеного пункту були відсутні. Він здійснював рух у крайній лівій смузі на дорозі з двома смугами руху в одному напрямку зі швидкістю в межах 70 км/год. При цьому, жодних дублюючих дорожніх знаків на даній ділянці дороги, які б позначали обмеження швидкості, також не було. Тобто, він не може нести відповідальність за порушення знаків 3.29, які фактично були відсутні чи встановлені з порушенням правил.

Позивач вказує, що фіксація відбулася в момент перебування автомобіля поза межами населеного пункту, де дозволено 90 км/год (+20 км/год) і відповідно він їхав без жодних порушень та з дотриманням всіх швидкісних обмежень.

Позивач вказує, що в порушення нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» пристрій для вимірювання швидкості руху Trucam не був закріплений на одному із чітко визначених законодавством місць, а знаходився у руках інспектора, що також могло додатково спотворити результати вимірювання. На зауваження позивача про заборону утримання приладу в руках інспектори їх відверто ігнорували. А тому, вимірювання в такий спосіб швидкості прямо суперечить закону та спотворює результати вимірювання швидкості, а отже не може тягнути за собою правових наслідків, які порушують права громадян.

Зазначає, що вимірювання швидкості руху працівниками поліції на ділянці дороги де позивач здійснював рух, здійснювалось не в межах дії знаку 5.76 "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху". А тому, дії відповідача щодо здійснення відеофіксації порушень Правил дорожнього руху були здійсненні з порушенням вимог Закону щодо обов`язкового розміщення інформації про здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Позивач вказує, що в порушення встановленого порядку проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого Інструкцією №1395, оскаржувану постанову винесла посадова особа, яка не проводила розгляду справи та не мала жодних повноважень на її винесення, так як проводив розгляд справи, роз`яснював права та спілкувався з позивачем на місці зупинки по суті справи один інспектор (прізвище, ім`я та по батькові якого позивач не знає, оскільки він не представився), а постанову виніс зовсім інший інспектор (Баглай Леонід Леонідович), який не проводив жодного розгляду справи.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі.

Судове засідання, яке відкладалося призначено на 14 год 00 хв 10 квітня 2025 року.

03 квітня 2025 року на адресу суду з Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить суд поновити терміни на подання відзиву на адміністративний позов та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 10 квітня 2025 року поновлено представнику відповідача строк на подачу до суду відзиву.

У відзиві представник відповідача зазначає, що під час несення служби на 380 км автодороги М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» (м.Копиченці) 05 березня 2025 року працівниками УПП в Тернопільській області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001012) об 13 год 34 хв виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу марки MERCEDES - BENZ SPRINTER з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 97 км/год., при дозволеній 50 км/год., чим порушив п. 12.9 б) ПДР України.

Після цього, на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було подано сигнал про зупинку транспортного засобу.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9 б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, водій ознайомлений з вимогами ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, жодних клопотань позивач не заявляв, після чого працівник поліції повідомив про притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення п. 12. 9 б) ПДР України, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Винесено оскаржувану постанову, яку ОСОБА_1 отримав. Дану подію зафіксовано на Н/К №477479.

До матеріалів справи в якості доказу представником відповідача долучено фотознімок, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, водій якого перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Представник відповідача зазначає, що на в`їзді у населений пункт Копиченці як з боку м.Тернопіль, так і в напрямку м.Тернопіль встановлений дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», який позначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги Правил дорожнього руху України, що визначають порядок руху в населених пунктах. Наявність таких знаків позивач в позові не оспорює, відтак даний факт може вважатися таким, що визнається обома сторонами.

Позивач перевищив допустиму швидкість в межах населеного пункту, який починається після дорожнього знаку 5.45, відтак ключовим для встановлення місця вчинення правопорушення є відповідні географічні координати. Саме на фотознімку з приладу TruCam відображені такі географічні координати, які при переведенні на карту місцевості показують точку, що знаходиться саме в м.Копиченці.

Представник позивача вказує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Представник позивача вважає недоцільним посилання позивача на те, що прилад TruCam має застосовуватися працівниками поліції на підставі ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає дане ствердження хибним з тих підстав, що у відповідності до положень ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної Фото- і відеотехніки,що знаходиться в чужому володінні. Разом з тим, оскаржувана постанова накладає адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото - та відеозйомку.

Зазначає, що застосування приладу TruCam LTI 20/20 є законним, оскільки визначене чинним Законом України «Про метрологію і метрологічну діяльність». Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCam в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Відповідно до п. 5.70 ПДР дорожній знак «Фото -, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, частиною 1 ст. 40 вказаного Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

На підставі викладеного вище, представник відповідача просить відмовити в задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету. 24.03.2025 на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві просить розгляд справи провести без участі представника відповідача.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, відзив відповідача, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора 1 взводу 2 роти 1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Баглаєма Л.Л. серії ЕНА №4201970 від 05.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Із вказаної постанови встановлено, що 05.03.2025 о 13 год 34 хв на дорозі М19 380 км, водій керуючи транспортним засобом в населеному пункті м.Копичинці рухався зі швидкістю 97 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год, швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху Трукам LTI 20/20, чим порушив п. 12.9 б ПДР перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою серії ЕНА №4201970 від 05.03.3035, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статі 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», установлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 12.9 б ПДР України передбачено, що водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4. ПДР визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

При цьому, за нормами ч.1 ст. 122 КУпАП передбачає перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом зі швидкістю 97 км/год в межах населеного пункту при законодавчо допустимій швидкості у 50 км/год. Рухаючись із перевищенням дозволеної швидкості, він порушив Правила дорожнього руху, наражаючи інших учасників дорожнього руху на небезпеку.

При цьому, в даній справі предметом доказування є факт перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортним засобом більш як на двадцять кілометрів на годину та правомірність фіксування порушення приладом лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Відповідач, скоєне позивачем правопорушення, доводить показами лазерного вимірювача швидкості руху приладу TruCam, серійний номер ТС001012, відеозаписом розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також роздруківкою фіксації з фото транспортного засобу, яким керував позивач, з вказівкою на координати (геолокацію), а також із зазначенням швидкості руху.

Щодо посилання позивача на неправомірності використання відповідачем приладу TruCam, який на момент фіксації правопорушення не був стаціонарно розміщений, суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі LTI 20/20 TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/I-2903-2012, виданий 29 серпня 2012 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №TC001012 видане 11 листопада 2024 року та чинне до 11 листопада 2025 року.

Судом встановлено, що вимірювач LTI 20/20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад LTI 20/20 TruCam з серійним номером TC001012 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Отже, за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Таким чином, твердження позивача про те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam не може використовуватися в ручному режимі, є помилковими, оскільки лазерний вимірювач LTI 20/20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Натомість, позивачем не доведено того, що тримання поліцейським в руках лазерного вимірювача LTI 20/20 TruCam призвело до неправильного встановлення швидкості руху транспортного засобу.

За таких обставин, дослідивши долучені представником відповідача фотознімки, зроблені поліцейським за допомогою приладу «TruCAM» LTI 20/20, яким безпосередньо і здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режим, суд вважає, що ці фотознімки є належними і допустимими доказами, які повністю підтверджують факт вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, ч.1 ст.40 вказаного Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

При цьому, дорожній знак 5.76 «Автоматична відео фіксація порушення Правил дорожнього руху» ПДР України лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) електронних засобів. Така фіксація має здійснюватися обов`язково в автоматичному режимі. В даному випадку фіксація порушення правил дорожнього руху відповідачем здійснювалася не в автоматичному режимі.

Слід також наголосити що, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, які зафіксовані лазерним вимірювачем Trucam LTI 20/20 Працівником УПП в Тернопільській області, як уповноваженою особою, було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КпАП України.

При цьому, інспектор Баглай Л.Л. з`ясував всі обставини та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами.

Зазначені обставини підтверджуються роздруківкою фото з приладу ТruCam (серійний номер ТС001012, де зазначено, номер транспортного засобу, швидкість руху, місце та час правопорушення.

Під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не заперечував факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Будь-яких клопотань не заявляв, що зафіксовано на відео, яке знаходиться на диску та приєднане представником відповідача до відзиву.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-244, 246, 250, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.03.2025 серії ЕНА №4201970 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В.М. Носач