Справа № 520/20765/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 р. Справа № 520/20765/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 р. (ухваленого суддею Сагайдаком В.В.) по справі № 520/20765/21

за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності від 29.06.2021 р.; стягнути з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області 2000000 гривень в якості компенсації за шкоду нанесену позивачу їх протиправним рішенням.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 р. та прийняти рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 20.08.2019 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Тарасенко А.І. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, згідно із яким адвокат надає ОСОБА_1 всі види адвокатської допомоги.

За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи за скаргою судді-доповідача Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3 відносно адвоката ОСОБА_4 рішенням дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 29.06.2021 р. адвоката ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців.

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, вважаючи, що у зв`язку з позбавленням адвоката Тарасенко А.І. права на зайняття адвокатською діяльністю порушені його права на захист та на розгляд справи протягом розумних строків, оскільки у судових справах, в яких його інтереси представляв адвокат Тарасенко А.І., переносяться засідання або призначають йому адвокатів з центру безоплатної вторинної допомоги, які не здійснюють захисту, а лише формально беруть участь у судовому процесі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача не стосується прав та інтересів позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних, проте, з інших підстав і мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Загальні умови дисциплінарної відповідальності адвоката визначені в статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу. Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що оскаржити рішення у дисциплінарній справі має право адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Судовим розглядом встановлено, що дисциплінарна справа про притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності відкрита за скаргою судді-доповідача Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3 .

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасувати рішення відповідача про притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності від 29.06.2021 р. необґрунтована та в її задоволенні необхідно відмовити, оскільки в дисциплінарній справі, за результатами розгляду якої прийнято оскаржуване рішення відповідача, позивач не є ні адвокатом, ні зацікавленою особою, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Також, оскільки відсутні підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності від 29.06.2021 р., то суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити у задоволенні похідної позовної вимоги позивача про стягнення з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області на його користь моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної частини (ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 р. змінити з підстав і мотивів відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 р. по справі № 520/20765/21 - змінити з підстав і мотивів відмови в задоволенні позову, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич