Справа № 340/6033/24
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 квітня 2025 року

м. Київ

справа №340/6033/24

адміністративне провадження № К/990/11573/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року

у справі №340/6033/24

за позовом Департаменту патрульної поліції

до ОСОБА_1

про стягнення вартості предметів однострою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, у розмірі 3910,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість за предмети однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився. Оскільки відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати вартість зазначених предметів однострою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року позовна заява задоволена .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою у цій справі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки при перевірці апеляційної скарги суддею встановлено, що скаргу подано з порушенням вимог статті 296 КАС України, на усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року скаржнику надано строк 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання: клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин такого пропуску; належних доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції

Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року в справі №340/6033/24 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою - повернуто скаржнику.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Надаючи оцінку доводам скаржника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

За частиною 2 статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, зокрема, щодо залишення скарги без руху, із зазначенням її недоліків та способу і строку їхнього усунення.

Залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання. Тривалість строку для усунення недоліків визначається з урахуванням необхідного часу для повідомлення сторони про залишення заяви без руху у зв`язку з допущеними недоліками та їх виправлення.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі № 182/1768/17, 14.08.2020 у справі № 420/4676/19, 28.12.2020 у справі № 320/7209/19, 21.02.2022 у справі № 744/658/20.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення апеляційної скарги в цій справі відбулося через неусунення скаржником всіх недоліків скарги у встановлений судом строк.

Так, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки при перевірці апеляційної скарги суддею встановлено, що скаргу подано з порушенням вимог статті 296 КАС України, на усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року скаржнику надано строк 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання: клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин такого пропуску; належних доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначена ухвала доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 03 лютого 2025 року.

04 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку, у якому скаржник просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження через те, що він фактично не пропущений, а також покласти судовий збір на Департамент патрульної поліції.

Заявник зазначив, що позивачем позов поданий без належного дотримання процедури досудового врегулювання, позивач не довів обґрунтованості своїх вимог у суді, спричинив необґрунтовані судові витрати, що згідно статті 139 КАС України є підставою покладення судового збору на нього.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вказав, що залишаючи апеляційну скаргу без руху, судом вказано спосіб та строк усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, зокрема, щодо необхідності сплати судового збору.

Скаржник доказів сплати судового збору не надав та зазначає про необхідність покладення сплати судового збору на позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції правильно вказав, що статтею 139 КАС України, на яку посилається апелянт, урегульовано розподіл судових витрат після вирішення справи по суті заявленого спору.

Скаржник вказує, що частина 3 статті 134 КАС України передбачає можливість відстрочки чи звільнення від сплати судового збору за наявності обґрунтованих підстав, таких як фінансовий тягар для сторони. Крім того, посилається на та, що суд апеляційної інстанції помилково послався на статтю 139 КАС України, яка регулює розподіл витрат після розгляду справи по суті, а не на етапі прийняття скарги до розгляду.

Щодо твердження скаржника про помилковість посилання суду апеляційної інстанції на положення статті 139 КАС України, то Верховний Суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Верховним Судом витребувано матеріали апеляційного провадження з Центральної бази даних автоматизованої системи документообігу суду.

Як вбачається, з матеріалів адміністративної справа, відповідачем було подано клопотання про поновлення провадження у справі, в якому, зокрема, заявник посилаючись на статтю 139 КАС України вказував, що судовий збір має бути покладений на позивача тобто, суд апеляційної інстанції правильно посилався на вказану процесуальну норму оскільки, надавав оцінку саме доводам скаржника.

Крім того, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що статтею 139 КАС України, на яку посилався апелянт, урегульовано розподіл судових витрат після вирішення справи по суті заявленого спору.

Також, Верховний Суд звертає увагу, що статтею 134 КАС України, на яку посилається відповідач в касаційній скарзі, регламентовано витрати на професійну правничу допомогу, а питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовано положеннями статті 133 КАС України.

Крім того, відповідно до положень частин 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

На підставі положень частини 2 цієї ж статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проте, як вбачається зі змісту поданого відповідачем на усунення недоліків апеляційної скарги клопотання, відповідачем не заявлялося клопотання про відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Отже, скаржником у встановлений судом строк зазначені недоліки не усунуто в повному обсязі.

Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим. Це допускається, оскільки право доступу до суду за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб. Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своїй практиці неодноразово зауважував, що вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на апеляційне оскарження реалізується у спосіб подання в установленому порядку касаційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, вірно застосував положення частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Враховуючи, що зміст оскаржуваної ухвали, свідчить про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Верховний Суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 298 та частини восьмої статті 169 КАС України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №340/6033/24.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіА.В. Жук Ж.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк