Справа № 160/15286/22
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
Користуючись правом, визначеним ч.3 ст. 34 КАС України, висловлюю окрему думку в зв`язку із прийнятою 26.03.2025 р. Третім апеляційним адміністративним судом у складі колегії суддів: головуючого судді Божко Л.А., суддів - Олефіренко Н.А., Дурасової Ю.В., постановою, якою апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» - залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 р. залишене без змін.
Моя незгода, як головуючого, полягає в наступному.
1.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.135.1-135.2, п.п.135.5.11 п. 135.5 ст. 135, п. 153.2 ст. 153 та п.п.39.1.1 пп.39.1, пп39.3.3.7 пп.39.3.3 п.39.3, пп.39.3.6.6 п. 39.3.6 п. 9.3 ст. 39 ПК України з внесеними змінами та доповненнями (в редакції, що діяла до 01.01.2015 р.), п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп.140.4.2 п. 140.4, пп.140.5.1 п. 140.5 ст. 140, пп.39.1.1, 39.1.2, 39.1.3 п. 39.1 пп.39.3.2.3, пп.39.3.2.п.39.3 ст. 39 ПК України (в редакції, що діяла після 01.01.2015 р. ) в результаті чого:
-занижений податок на прибуток за 2014 рік на суму 5 712 776 грн,
-завищене від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за:
-2015 рік на суму 111 508 828 грн;
-2016 рік на суму 131 172 173 грн.
28.08.2021 р. відповідач виніс два податкових повідомлення рішення:
№ 000/278/2501, яким зменшена сума від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток по періодах:
2015 рік 111 508 827,60 грн;
2016 рік - 131 172 173,00 грн.
№ 000/279/2501, яким збільшене податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств за 2014 рік на суму 5 712 776 грн та застосовані штрафні фінансові санкції згідно п.123.2 ст. 123 ПК України в розмірі 1 428 194 грн.
Так, статтею 39 ПК України передбачено, що «39.3.1. Визначення ціни з метою оподаткування доходів (прибутку, виручки) платників податків, що є сторонами контрольованої операції, здійснюється за одним із зазначених методів:
39.3.1.1. порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу);
39.3.1.2. ціни перепродажу;
39.3.1.3. "витрати плюс";
39.3.1.4. чистого прибутку;
39.3.1.5. розподілення прибутку.
Під час вибору методу, що використовується для визначення ціни в контрольованій операції, повинні враховуватися повнота і достовірність вихідних даних, а також обґрунтованість коригування, що здійснюється з метою забезпечення зіставності умов проведення контрольованої та зіставних операцій.
Допускається використання комбінації двох і більше методів, передбачених цим підпунктом.
Платник податку використовує будь-який метод, який він обґрунтовано вважає найбільш прийнятним, однак у разі, коли існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу), і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу)».
Відповідно статті 39 ПК України (в редакції після 01.01.2015 р.) « 39.3.2.1. Відповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" визначається за допомогою застосування методу трансфертного ціноутворення, який є найбільш доцільним до фактів та обставин випадку.
Найбільш доцільний метод трансфертного ціноутворення обирається з числа методів, наведених у підпункті 39.3.1 цього пункту, з урахуванням таких критеріїв:
-доцільності обраного методу відповідно до характеру контрольованої операції, що визначається, зокрема, на основі результатів функціонального аналізу контрольованої операції (з урахуванням виконуваних функцій, використовуваних активів і понесених ризиків);
-наявності повної та достовірної інформації, необхідної для застосування обраного методу та/або методів трансфертного ціноутворення;
-ступеня порівнюваності між контрольованими і неконтрольованими операціями, включаючи надійність коригувань порівнюваності, якщо такі застосовують, які можуть використовуватися для усунення розбіжностей між такими операціями.
Платник податку з урахуванням зазначених критеріїв використовує будь-який метод, який він вважає найбільш доцільним, однак у разі, коли існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни, і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни».
Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що ні ПРАТ «ІНГЗК», ні Metinvest International S.A. протягом 2014 -2016 років не здійснювали «внутрішні» зіставні неконтрольовані операції із непов`язаними особами з продажу/ придбання зіставної металопродукції, в зв`язку з чим застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни, методу ціни перепродажу та методу «витрати плюс» на основі «внутрішніх» даних є неможливим.
Крім того, позивач посилається, що загальнодоступні джерела інформації публікують котирування лише на кілька видів товарів, при цьому номенклатура товарів позивача є значно ширшою (близько 170 товарів із врахуванням виду товару, марки сталі, розмірів). Окрім цього загальнодоступні джерела не містять всіх видів для перевірки зіставності із предметом та умовами КО відповідно вимог ст. 39 ПК України. Тому застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни на основі інформації загальнодоступних джерел є недоцільним та ненадійним.
Застосування методу ціни перепродажу та методу «витрати плюс» на основі загальнодоступних джерел інформації також є неможливим, оскільки для цілей застосування даних методів використовуються показники валової рентабельності/валової рентабельності собівартості. На дані показники рентабельності істотний плив можуть здійснювати особливості облікової політики, яка застосовується тією чи іншою потенційно зіставною компанією. Зокрема, залежно від прийнятої облікової політики, певні витрати можуть відображатися у складі собівартості або у складі адміністративних витрат, витрат на збут, інших операційних витрат відповідного періоду. Прикладом такого роду витрат можуть бути витрати на транспортування, що відповідно до правил бухгалтерського обліку можуть бути враховані як частина собівартості продукції, що закуповується або як частина витрат на збут. Таким чином у першому випадку дані витрати скорочують розмір валового прибутку і відповідно, зменшують валову рентабельність продажів, а в другому випадку не впливають на даний показник рентабельності. Враховуючи той факт, що для компаній, які здійснюють торгівлю металопродукцією, витрати на її транспортування зазвичай займають суттєву частку в структурі витрат, вплив зазначених особливостей облікової політики на валову рентабельність може бути значним.
У разі відсутності або недостатності інформації на підставі якої можна обгрунтовано зробити висновок про достатній рівень зіставності умов контрольованої операції з умовами зіставної неконтрольованої операції, що були необхідні для застосування методів порівняльної неконтрольованої ціни, ціни перепродажу і «витрати плюс», можливе застосування методу чистого прибутку,
Як зазначено в статті 39 ПК України « 3.2.1…. Якщо платник податків використав метод, що відповідає положенням цієї статті, або вибрав метод трансфертного ціноутворення, зазначений у договорі про попереднє узгодження цін у контрольованих операціях, встановлення контролюючим органом відповідності умов контрольованих операцій платника податків принципу "витягнутої руки" базується на тому методі трансфертного ціноутворення, який застосовується платником податків, за винятком випадків, коли контролюючий орган обґрунтує, що метод, який застосовується платником податків, не є найбільш доцільним».
Однак, відповідач, посилаючись на необхідність застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни, не обгрунтував даний факт з врахуванням посилань позивача на відсутність можливості застосувати даний метод, а також не мотивував свій висновок, що найбільш доцільним для позивача є застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни, а не метод чистого прибутку.
Тому вважаю, що відповідач не довів суду правомірність свого висновку.
Крім того, статтею 123 ПК України (в редакції до 01.01.2021р.) передбачено, «123.1. У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування».
Згідно статті 123 ПК України (в редакції після 01.01.2021 р.) «123.1. Вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1 , 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
123.2. Діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування».
Таким чином, з 01.01.2021 р. змінені розміри штрафів за порушення правил сплати податків та введені штрафи за порушення вчинені умисно, чого не було на момент 2014 2016 років, тому відповідач повинен зменшити розмір штрафів.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що суд апеляційної інстанції залишив без задоволення апеляційну скаргу позивача не вірно, оскільки відповідач не довів правомірність своїх рішень.
Тому вважаю, що у суду апеляційної інстанції відсутні були підстави для залишення без задоволення апеляційної скарги позивача, оскільки рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 р. є не законним та підлягає скасуванню і прийняттю постанови про задоволення позовних вимог.
Суддя Л.А. Божко