Справа № 761/24205/24
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/276/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєва Ю.О. розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Савинський С.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2KI № від 20.06.2024 року, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, яку виніс інспектор з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюк Віталій Іванович; Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), сплачені за штраф кошти у розмірі 1929, 40 грн та судові витрати, зокрема, але не виключно судовий збір у розмірі 1937,92 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 20.06.2024 року інспектор з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюк Віталій Іванович виніс стосовно позивачки постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2KI № від 20.06.2024 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з зазначеною постановою вона не згодна, вважає, що постанова винесена безпідставно з порушенням її прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Зазначає, що належним доказом даного правопорушення (зупинка ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду), виходячи з його природи є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення. Проте, жодних замірів відстані, від місця розташування її автомобілю до виїзду з прилеглої території відповідач не проводив, в оскаржуваній постанові такі відомості відсутні. Вважає, що висновок інспектора з паркування щодо стоянки транспортного засобу позивача безпосередньо у місці виїзду з прилеглої території не відповідає дійсності, та на думку позивача є наслідком хибного тлумачення ПДР, тому нею не порушено п.15.9.и ПДР, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а постанова підлягає скасуванню.

28.06.2024 року до суду надійшла зазначена цивільна справа та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2024 року була передана до провадження судді Макаренко І.О.

Ухвалою суду від 25.09.2024 року відкрито провадження та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-586 від 10.03.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025 року в провадження судді Матвєєвої Ю.О. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення коштів.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року справу прийнято до свого провадження та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

13 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

18 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

19 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшло заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою 2KI № від 20.06.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн., а транспортний засіб тимчасово затримано та евакуйовано на штраф майданчик, у зв`язку з порушення водієм транспортного засобу «Hyundai IX35», державний номер НОМЕР_2 , вимог п.15.9.и ПДР, а саме здійснення зупинки в місці виїзду з прилеглої території за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська, 11.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України від «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

На Позивача накладено адміністративне стягнення відповідно до ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення пункту 15.10 и) ПДР України.

Підпунктом «и» п.15.9 ПДР України зазначено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п. 1.10 Правил, прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Відповідно до пп. «з» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Матеріали фотофіксації до постанови містять GPS-координати місця, де було здійснено фотофіксацію: 50.4339083, 30.54248111. Вказана точка на сервісі Google-maps знаходиться між будівлями № 7 та № 11 по вулиці Рибальська в місті Києві. Фотознімки зроблені, а GPS-координати за допомогою АРМ Інспектора.

Водночас, з матеріалів фотофіксації долучених до постанови серії 2KI № від 20.06.2024 року вбачається, що транспортний засіб позивача «Hyundai IX35», державний номер НОМЕР_2 розміщено безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, а саме задня частина автомобіля та задні колеса розміщені навпроти пониження бордюрного каменю.

Щодо заміру відстані.

Суд враховує, що в окремих випадках факт порушення правил зупинки, стоянки може потребувати додаткових доказів, у тому числі проведення замірів відстані від транспортного засобу до посадкового майданчика.

Разом з тим, із приєднаних до матеріалів справи матеріалів фото фіксації чітко вбачається, що водієм були порушені вимоги пп. и п. 15.9 ПДР. Обґрунтованих сумнівів у тому, що транспортний засіб був зупинений ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій, при дослідженні таких матеріалів суд не побачив, про що додатково свідчить заокруглення бордюрного каменю з однієї зі сторін виїзду з прилеглої території, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

При цьому, із представлених фотографій, вбачається, що таке розташування автомобіля створює труднощі у виїзді з прилеглої території водію автомобіля, який з неї виїжджає, а саме перешкоджає видимості щодо руху транспортних засобі, які рухаються в попутному напрямку.

Таким чином, відповідачем представлені допустимі докази того, що розглядувана зупинка створювала перешкоду транспортним засобам.

Аналогічних висновків дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 12.11.2024 у справі № 522/15375/24-Е: «Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, це зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (підпункт «з» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП)».

Таким чином, автомобіль позивача було розміщено з порушенням вимог підпункту и) пункту 15.9 Правил, чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Транспортний засіб Позивача підлягав тимчасовому затриманню відповідно до вимог пп. з) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Отже, Інспектор в своїх діях керувався виключно приписами законодавства, в даному випадку ст. 265-4 КУпАП. Саме ст. 265-4 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Доказів неправомірної поведінки інспектора з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюка Віталія Івановича не надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 5, 7, 20, 25, 44, 47, 73-77, 286 КАСУ, ст. 14-2, 122, 245, 251, 258, 265-4, 279-1, 280 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення коштів - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Ю.О. Матвєєва

09 квітня 2025 року