Справа № 320/9387/21
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року Київ № 320/9387/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пуща-Лісна» про застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пуща-Лісна», в якій позивач просить:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівель Товариства з обмеженою відповідальністю «Пуща-Лісна» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Мощун, вул. Лісна, 1, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Пуща-Лісна» повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті планової перевірки від 26.04.2021 №106.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що в ході проведення планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Пуща-Лісна» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Мощун, вул. Лісна, 1, було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації вказаного об`єкта до усунення відповідних порушень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає, що наданий Головним управлінням у якості доказу акт від 26.04.2021 №106 не може бути підставою для застосування судом тих заходів реагування, про які позивач просить вжити у позовній заяві, адже на момент подачі Відповідачем відзиву, Позивачем проведено позапланову перевірку (за заявою Відповідача) та складено акт від 11.10.2021 №453, де Позивач зазначає 7 недоліків.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пуща-Лісна» (, місцезнаходження: 07354, вул. Пуща-Лісна, 1, с. сільрада Новопетрівська, «Лісове» Товариство власників будиночків для відпочинку, Вишгородський район, Київська область) зареєстроване 22.09.2005, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно витягу, останнє здійснює наступні види діяльності: 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (основний), 55.20 Діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання, 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 41.10 Організація будівництва будівель, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, 56.30 Обслуговування напоями, 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 77.21 Прокат товарів для спорту та відпочинку, 81.21 Загальне прибирання будинків, 96.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси 96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 20.04.2021 по 26.04.2021 головним інспектором Вишгородського районного відділу Головного управління ДСНС у Київській області на підставі наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області від 15.03.2021 №311 було проведено планову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами проведення якої був складений акт від 26.04.2021 № 106.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що в ході перевірки були виявлено 21 порушення ТОВ «Пуща-Лісна» законодавчих та нормативно-правових актів у сфері техногенної та пожежної безпеки, зокрема:

1. Підпункт 5 пункту 2.1 глава 2 розділ V ППБУ мережу системи зовнішнього протипожежного водопроводу не випробувано на тиск та витрату води з оформленням акту;

2. Підпункт 10 пункту 2.2 глави 2 розділ V ППБУ пожежні кран-комплекти не пройшли технічне обслуговування та перевірку на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування;

3. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ не виконано дистанційний пуск насосів протипожежного водопостачання від кнопок встановлених в шафах пожежних кранів та біля пожежних гідрантів, чим порушено вимоги пункту 14.17 ДБН В.2.5-64:2012;

4. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ відстань між сходовими маршами сходових кліток будівлі адміністративно-побутового та оздоровчого корпусів, а також будівлі готелю менше 75 мм, чим порушено вимоги пункту 8.11 ДБН В.1.1-7-2016;

5. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ не виконане автоматичне відключення систем загально обмінної вентиляції в будівлі АПК та оздоровчого корпусу при спрацюванні автоматичної установки пожежної сигналізації, чим порушено вимоги пункту 11.4, ДБН В 2.5-67:2013;

6. Пункт 1.2 глави І розділ V ППБУ система протипожежного захисту знаходиться в неробочому стані (автоматична пожежна сигналізація);

7. Пункт 1.4 глави І розділ V ППБУ відсутні акти відповідності змонтованої системи пожежної сигналізації, чим порушено вимоги додаток И ДБН В.2.5-56:2014;

8. Пункт 1.4 глави І розділ V ППБУ приміщення та територія комплексу не обладнані системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей, чим порушено вимоги таблиці Б1 ДБН В.2.5-56:2014;

9. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ, пункт 6.36 ДБН В 1.1-7-2016 цокольний поверх сполучений з загальними сходовими клітками;

10. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ другий евакуаційний вихід з цокольного поверху не виконано безпосередньо назовні, виключивши проходження шляху евакуації транзитом через побутове приміщення, чим порушено вимоги пункту 6.36 ДБН В 1.1-7-2016;

11. Пункт 2.30 глави ІІ розділу ІІІ ППБУ прилади опалення в сходових клітинах встановлені на висоті менше 2.2 м;

12. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ площу світлових прорізів у зовнішніх стінах сходової клітки типу СК1 №2 виконано менше 1,2 м2, чим порушено вимоги пункту 7.3.26, ДБН В.1.1-7:2016;

13. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ не влаштовано 2-й евакуаційний вихід з 3-го поверху будівлі (поверх з кімнатами відпочинку та гардеробною), чим порушено вимоги пунктів 7.2.1, 7.2.4 ДБН В.1.1-7:2016;

14. Пункт 2.3, 2.4 глава 2 розділ ІІІ ППБУ у прорізах дверей виходу з 1-го поверху будівлі у приміщення прибудованого гаража, дверей дахової котельні, дверей венткамери в об`ємі горища, та дверей виходу на горище з обох сходових клітин допускається зниження класу вогнестійкості, елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах (протипожежні двері);

15. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ, пункт 6.36 ДБН В 1.1-7-2016 сходи виходу з підвалу в кухонному блоці не виконані типу С1 не відокремлені протипожежними перегородками 1-го типу;

16. Пункт 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ вихід з сходової клітки не виконано безпосередньо назовні, чим порушено вимоги пункту 7.2.1 ДБН В.1.1-7:2016;

17. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ не виконано 2-й евакуаційний вихід з кожного поверху будівлі та з блоку кімнат відпочинку, розташованих над житловими котеджами, чим порушено вимоги пунктів 7.2.1, 7.2.4 ДБН В1.1-7:2016;

18. Пункт 2.3, 2.4 глави 2 розділу ІІІ ППБУ між сходовою клітиною та горищем допускається зниження класу вогнестійкості, елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах (протипожежний люк);

19. Пункт 2.3, 2.4 глави 2 розділу ІІІ ППБУ між електрощитовою та поверхом будівлі допускається зниження класу вогнестійкості, елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах (протипожежні двері);

20. Пункт 2.3, 2.4 глави 2 розділу ІІІ ППБУ між кімнатою для відпочинку та горищем допускається зниження класу вогнестійкості, елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах (протипожежний люк);

21. Ст. 9 Закону України №2245-ІІІ пункт 3.1.1 ПКМУ №956 не проведено ідентифікацію та не узгоджено її згідно законодавства.

Виявлення вказаних порушень відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді повного зупинення експлуатації вказаного об`єкта, з приводу чого суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 № 877-V (далі-Закон №877).

Частиною першою статті 1 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюються Кодексом цивільного захисту України №5403 від 02.10.2012.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (ст. 66 КЦЗ України).

Згідно з частиною першою статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України закріплено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що Кодексом цивільного захисту України передбачено наявність загрози життю та здоров`ю людей внаслідок порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства з питань техногенної, пожежної безпеки, в якості підстави для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Під час розгляду справи позивачем проведено позапланову перевірку (за заявою Відповідача) та складено акт від 11.10.2021 № 453, де позивач зазначає 7 недоліків, а саме:

1. пункт 22, розділ ІІ ППБУ - відстань між сходовими маршами сходових кліток будівлі адміністративно-побутового та оздоровчого корпусів, а також будівлі готелю менше 75 мм. чим порушено вимоги пункту 8.11 ДБН В 1.1-7-2016;

2. пункт 22, розділ ІІ ППБУ пункт 6.36 ДБН В 1.1-7-2016 - цокольний поверх сполучений з загальними сходовими клітками;

3. пункт 22, розділ ІІ ППБУ - другий евакуаційний вихід з цокольного поверху не виконано безпосередньо назовні, виключивши проходження шляху евакуації транзитом через побутове приміщення чим порушено вимоги пункту 6.36, ДБН В 1.1-7-2016;

4. пункт 22, розділу ІІ, ППБУ - площу світлових прорізів у зовнішніх стінах сходової клітки типу СК1 №2 виконано менше 1,2м2 чим порушено вимоги пункту 7.3.26, ДБН В.1.1-7:2016;

5. пункт 22, розділ ІІ; ППБУ пункт 6.36 ДБН В 1.1-7-2016 - сходи виходу з підвалу в кухонному блоці «Панорамної зали» не виконані типу С1 не відокремлені протипожежними перегородками 1-го типу;

6. пункт 2.37, глава 2, розділ ІІІ; ППБУ - вихід з сходової клітки оздоровчого комплексу не виконано безпосередньо назовні чим порушено вимоги пункту 7.2.1, ДБН В.1.1-7:2016;

7. пункт 22, розділу ІІ; ППБУ - не виконано 2-й евакуаційний вихід з кожного поверху оздоровчого комплексу та з блоку кімнат відпочинку розташованих над житловими котеджами чим порушено вимоги пунктів 7.2.1, 7.2.4 ДБН В.1.1-7:2016.

Крім того, позивач в прохальній частині позовної заяви зазначає про повне зупинення всіх будівель відповідача, проте у акті позапланової перевірки від 11.10.2021 №453 він зазначає, що недоліки залишилися лише у двох будівлях відповідача.

Надаючи оцінку обставинам справи, судом встановлено, що Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877-V) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 2 Закону України №877-V встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, розробляє Методику розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Вказаний Закон №877-V є загальним для контролюючих органів, в якому зазначено, що кожний орган державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності розробляє Методику розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) згідно постанови КМУ від 10.05.2018 № 342.

Наказом МВС від 17.01.2019 № 22 «Про затвердження уніфікованої форми акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, та інших форм розпорядчих документів» затверджено уніфіковану форму акта планової (позапланової) перевірки.

У акті позапланової перевірки від 11.10.2021 №453 зазначено «Перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких складено перелік питань щодо проведення заходу державного нагляду (контролю)», вказаний перелік є виключним, а саме:

- Закон України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" (ЗУ № 2245-III);

- Кодекс цивільного захисту України (КЦЗУ);

- Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки затверджений постановою Кабінету Міністрів України "Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки" (ПКМУ № 956);

- Порядок і правила проведення обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями на об`єктах підвищеної небезпеки, включаючи пожежовибухонебезпечні об`єкти та об`єкти, господарська діяльність на яких може призвести до аварій екологічного і санітарно-епідеміологічного характеру затверджений постановою Кабінету Міністрів України (ПКМУ № 1788);

- Інструкція з тривалого зберігання засобів радіаційного та хімічного захисту, затверджена наказом МНС (наказ МНС № 330);

- ДБН В.1.2-4-2006 "Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (цивільної оборони)" (ДБН В.1.2-4);

- Правила техногенної безпеки затверджені наказом МВС (ПТБ);

- Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС (ППБУ).

У вказаному переліку відсутній нормативний документ такий як ДБН В 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва».

Таким чином, посилання позивача на ДБН В 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» є безпідставним, адже вказаний ДБН не входить до переліку нормативно-правових актів, додержання вимог якого здійснює Позивач при плановій чи позаплановій перевірці.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 10.06.2008 «Будівництво оздоровчого комплексу з басейном, кімнатами відпочинку та спортзалом в адміністративних межах Новопетрівської сільської ради, Вишгородського району Київської області, база відпочинку «Пуща Лісова», ТОВ «Пан Юкрейн» та Акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 10.06.2008 «Реконструкція існуючої бази відпочинку в адміністративних межах Новопетрівської сільської ради Вишгородського району, ТОВ «Пан Юкрейн» було прийнято без жодних зауважень. До складу членів комісії входив представник органу пожежного нагляду, начальник Вишгородського РВ ГУ МНС України у Київській області.

ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» набрали чинності 01.06.2017.

Відповідно до пункту 1.2. ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», ці норми застосовують під час проектування і будівництва будинків, також їх реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації.

Отже, вказані вимоги стосуються об`єктів, які проектуються, будуються, реконструюються та розпочинають свою діяльність, про що також дійшов висновку Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 у справі № 826/19328/16 та ВАСУ в ухвалі від 20.10.2016 у справі № 820/7411/15.

Відповідач з 2008 року реконструкцію та інших дій щодо будівель не здійснював, отже ДБН не може бути застосований.

Правила пожежної безпеки в Україні, які затвердженні наказом МВС від 30.12.2014 № 1417 (далі - ППБУ) набрали чинності 10.04.2015.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, наведений документ підтверджує, відповідність об`єкта вимогам законодавства і необґрунтованість недоліків зазначених в акті перевірки.

Позивач посилається як на підставу для вжиття заходів реагування, - це порушення норм (ДБН, ППБУ), які набрали чинності після введення об`єкта в експлуатацію, після 2008 року.

Також, позивач у акті від 11.10.2021 № 453 у всіх 7 пунктах зазначає порушення п. 22 розділу II ППБУ, в якому зазначено, під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Позивачем не надано доказів та не доведено, що відповідач знижувати рівень пожежної безпеки, яким чином та з якого на який, а отже підстави посилатися на порушення відповідачем п. 22 розділу II ППБУ у позивача відсутні.

Таким чином, вказані вимоги норм зазначені в акті позапланової перевірки від 11.10.2021 №453 не можуть бути застосовані до відповідача адже: ДБН - 1) не входить до переліку нормативно-правових актів, додержання вимог якого здійснює позивач при плановій чи позаплановій перевірці; 2) застосовують під час проектування і будівництва будинків, також їх реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації (вказані відповідачем після введення об`єкта в експлуатацію не здійснювалися); 3) дата набрання чинності 01.06.2017 (після введення об`єкта в експлуатацію 2008 рік), що суперечить ст. 58 Конституції України;

ППБУ - 1) дата набрання чинності 10.04.2015 (після введення об`єкта в експлуатацію 2008 рік), що суперечить ст. 58 Конституції України; 2) п. 22 розділу II ППБУ, в якому зазначено, під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта. (позивачем не надано доказів та не доведено, що відповідач знижувати рівень пожежної безпеки, яким чином та з якого на який).

Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» держаний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання. У разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В рішенні Конституційного суду України №1-рп/99 від 09.02.1999р. зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

З урахуванням викладеного, застосування ДБН В1.1-7-2016, що набрав чинності 01.06.2017, на порушення яких посилається позивач у спірних правовідносинах, є помилковим, оскільки об`єкти будівництва було введено в експлуатацію у відповідності до діючих на час введення в експлуатацію норм та правил, а позивачем належними та допустимими доказами не доведено проведення реконструкції спірних об`єктів».

Відповідно до ч. 2 ст. 68, ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення.

Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.10.2021 по справі №200/4515/20-а, від 28.05.2019 по справі №819/1850/17, від 21.08.2019 по справі №820/2667/16, від 11.09.2019 по справі №820/6410/16, від 19.09.2019 по справі №420/6512/18, від 21.10.2019 по справі №810/4274/17, від 31.10.2019 по справі №820/3704/16.

Відповідно до ч. 1, ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Також суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

На переконання суду питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.