Справа № 138/594/25
Суддя: Київська Т. Б.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/594/25
Провадження №:2-а/138/31/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в особі головуючого судді Київської Т.Б., розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що 18.02.2025 інспектором поліції було винесено постанову про накладення на мене адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, в оскаржуваній постанові від 18.02.2025 зазначено, що о 04 год. 48 хв. по шосе Житомирське 1 км. позивач керував транспортним засобом без грязе відштовхувальних елементів, чим порушив п. 31.1 ПДР технічний стан транспортного засобу та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів. Дійсно, 18.02.2025 позивача було зупинено працівником поліції, який перевірив його посвідчення водія. Після цього, інспектор поліції сказав, що він ніби то вчинив адміністративне правопорушення, оскільки керує транспортним засобом, який не обладнаний бризковиками. При цьому, працівником поліції не з`ясовано, чи обов`язкові дані елементи для транспортного засобу. Його твердження про те, що транспортний засіб, на якому він рухався, не обладнаний бризковиками у зв`язку з технічними стандартами автомобіля, були проігноровані. Крім того, автомобіль пройшов технічний огляд та за наслідками технічного огляду встановлено, що машина перебуває в справному стані та відповідає стандартам. Свою вину він заперечував і наполягав на тому, що мною було дотримано усіх правил дорожнього руху і попросив відповідача надати докази, які б підтверджували мою вину. Будь-якого реагування на його законні вимоги відповідач не вчинив, не витребував документи і усно повідомив, що складено відносно мене постанову про вчинення мною адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП. З винесеною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та винесеною з порушенням чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить скасувати постанову ЕНА №4096045 від 18.02.2025 за ч. 1 ст.121 КУпАП, складену відносно нього.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2025 позов було залишено без руху.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.03.2025 було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч. ст.121 КУпАП. Копію ухвали суду отримано відповідачем 21.03.2025.

07.04.2025 до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову вказуючи, зокрема, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейський діяв в межах своїх повноважень, а в самій постанові вказано час та місце вчиненого правопорушення, а також особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, інспектором було встановлено факт вчинення позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові та за своїм внутрішнім переконанням оцінив докази, розглянув справу про адміністративне правопорушення. Також відповідач у своєму відзиві на позов зазначив, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції і відеозапис вчиненого правопорушення неможливо надати, оскільки строк їх зберігання закінчився.

Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, суд дійшов таких висновків.

Так, 18.02.2025 інспектор 1 взводу 3 роти 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в місті Києві старший лейтенант поліції Бердецький Д.А. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4096045, в якій вказано, що 18.02.2025 о 04 год. 48 хв. на шосе Житомирське 1 км., водій керував ТЗ без грязе відштовхувальних елементів чим порушив п.31.1 ПДР технічний стан т/з та їх обладання повинні відповідати вимогам стандартів.

Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як стверджує позивач, інспектором фактично не було з`ясовано чи взагалі ТЗ обладнаний грязе відштовхувальних елементів, проігноровано пояснення позивача з цього приводу, автомобіль пройшов технічний огляд та за наслідками технічного огляду встановлено, що машина перебуває в справному стані та відповідає стандартам, а тому складена відносно нього постанова є протиправною та такою, що підлягаю скасуванню.

Позивач також на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, надано до суду протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №01433-01655-23 від 08.12.2023 та №01433-00791-21 від 07.12.2023 відповідно до яких транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним, дата чергового проходження технічного контролю не пізніше 07.12.2025.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачених частиною першою статті 121-3).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

За приписами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 31.1. ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно із п. 31.4.7. "е" ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Частиною 1 статті 121 КУпАП встановлено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Отже, законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Тобто, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень (вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі N 463/1352/16-а).

При цьому, суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 року у справі N К-7375/06).

На переконання суду, за відсутності відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в порушення зазначених вище вимог законодавства щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що конструкцією транспортного засобу, яким керував позивач передбачені грязе відштовхувальні елементи, а також їх фактичної відсутності станом на час прийняття оскаржуваної постанови.

Зважаючи на викладене, відповідач дійшов помилкового висновку про порушення позивачем вимог п.31.1 ПДР та п. 31.4.7. "е" ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на наведене суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та беручи до уваги те, що відповідачем достовірно не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що надані суду матеріали не містять беззаперечних доказів вини останнього у вчиненні правопорушення, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, а тому суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови серії ЕНА №4096045 від 18.02.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закрити провадження в справі на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 62 Конституції України, ст.121, 222, 247, 252, 268, 280, 286, 293 КУпАП та керуючись ст.73-77,90,241-246,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4096045 від 18.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 суду Вінницької області.

Відповідач: Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції Код , місцезнаходження: вул. Святослава Хороброго, 9, м.Київ.

Суддя: Т.Б.Київська