Справа № 580/1031/25
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року справа № 580/1031/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 Головне управління ДПС у Черкаській області, звернувшись до суду з позовом, просить: стягнути з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 219048,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі самостійно задекларованих зобов`язань у відповідача виник узгоджений податковий борг, який у добровільному порядку не сплачений. Тому просить стягнути вказану заборгованість.

Ухвалою суду від 03.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

18.02.2025 відповідач надав до суду заяви про визнання позову та розстрочку сплати податкового боргу. В обгрунтування заяв зазначає, що вказаний борг виплачується добровільно, на користь бюджету сплачено 15000 грн, що підтверджується банківськими виписками. У заяві повідомляє, що має намір повністю та добровільно погасити борг та внаслідок скрутного фінансового становища просить суд розстрочити сплату податкового боргу у сумі 204048,76 грн (з урахуванням сплати боргу у сумі 15000 грн) та затвердити графік виконання судового рішення.

31.03.2025 позивач надав до суду заперечення, де зазначив, що сплачена позивачем сума 15000 грн зарахована в погошення боргу минулих років, тобтто податкове повідомлення-рішення №, що не є предметом спору в цій справі. Крім того, зазначє, що сума боргу є нарахованою контролюючим органом за результатами перевірок та самостійно задекларованою платником податків. Відповідно до поданих податкової декларації відповідачем самостійно задекларовано грошове зобов?язання, а тому такі відомості свідчать про отримання платником податків доходу за період 2023 року, що суперечить аргументам щодо скрутного фінансового становища боржника, тому у задоволенні заяви про розстрочення сплати податкового боргу просив відмовити.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ФОП ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головного управління ДПС у Черкаській області, має непогашений податковий борг перед бюджетом у сумі 219048,76 грн по наступним податкам: по податку на додану вартість у сумі 185764,83 грн, що виник згідно наступних документів: акту про результати камеральної перевірки №2955/23-00-24-07-21/ від 22.03.2024 та податкового повідомлення-рішення № від 16.04.2024 у сумі 27974,04 грн; акту про результати камеральної перевірки №12420/23-00-24-07-14/ від 04.10.2024 та податкового повідомлення-рішення № від 01.11.2024 у сумі 112470,9 грн.

Залишок несплаченої пені відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України складає 45319,89 грн по податку на доходи фізичних осіб у сумі 33283,93 грн, що виник згідно податкової декларації про майновий стан і доходи № від 30.04.2024 по строку сплати 10.05.2024. Станом на день звернення до суду вказана заборгованість є непогашеною.

Згідно п.54.1. ст.54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України), сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов`язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).

Відповідно до абз.1 п.57.1 ст.57 розділу II ПК України встановлено обов`язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами підп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання визнається податковим боргом.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що вищевказані грошові зобов`язання, самостійно визначені відповідачем, є його податковим боргом.

Крім того, суд встановив, що позивач прийняв податкові повідомлення-рішення (далі ППР):

- від 17.02.2023 №1443/23-0-24-07-09, яким відповідачі нараховано грошові зобов`язання в сумі 1020,00 грн.;

- від 02.06.2023 №4986/23-0-24-07-09, яким відповідачі нараховано грошові зобов`язання в сумі 4080,00 грн.;

- від 22.08.2023 №, яким відповідачі нараховано грошові зобов`язання в сумі 1020,00 грн.;

- від 22.08.2023 №, яким відповідачі нараховано грошові зобов`язання в сумі 345507,14 грн. Вказані ППР вручені відповідачу.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

П.56.1 ст.56 ПК України передбачає право платника оскаржити рішення, прийняті контролюючим органом (у т.ч. ППР) в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з вимогами п.56.1 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Підп.56.17.1. п.56.17. ст.56 ПК України встановлює, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження на підставі абз.2 підп.56.17.5. п.56.17. ст.56 ПК України вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Оскільки докази оскарження у встановлений ПК України строк вищевказаних ППР відсутні, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ними грошових зобов`язань.

Тому суд дійшов висновку, що на підставі підп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України грошові зобов`язання, визначені вищевказаним ППР, є податковим боргом відповідача.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання позивач прийняв податкову вимогу форми Ф від 05.04.2023 №0-2300.

П.95.2. ст.95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.1. ст.95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення може звернутися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. При цьому, за рішенням суду він стягується державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем у встановлені законодавством строки податкового боргу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог, викладених у заяві щодо стягнення з відповідача податковий борг у сумі 219048,76 грн та вважає їх такими, що підлягають до задоволення.

Стосовно заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду, то суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 6 статті 246 КАС України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Згідно з частиною 3 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 378 КАС України передбачено, що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що питання розстрочення або відстрочення виконання рішення суду знаходяться в площинні процесуального права. Разом із тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору, у межах спірних правовідносин.

Оцінюючи доводи заяви про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення слід враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Таким чином, при вирішення порушеного питання суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (як то, зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також: неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів); загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі; недостатність майна заявника - фізичної особи для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі або відсутність у нього такого майна; сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником; виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі № 2а-25767/10/0570.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду, відповідач вказує, що вживає заходи для погашення заборгованості перед державою в особі ГУ ДПС у Черкаській області, проте на даний час на банківському рахунку не достатньо грошових коштів, та відсутнє майно для виконання судового рішення, залишок коштів дозволяє наданий час розрахуватися із найсаними працівниками.

Суд першочергово враховує, що розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу - це встановлення порядку сплати заборгованості, який передбачає систематичне та регулярне погашення такого боргу.

З урахуванням наведеного, оцінюючи в сукупності наведені відповідачем доводи на обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду, суд вважає, що заявником не доведено наявності об`єктивних підстав для розстрочення виконання судового рішення.

Так, згідно даних інтегрованої картки платника платіжними дорученнями від 05.02.2025 №128 у сумі 10000,00 грн, від 08.02.2025 №149 у сумі 5000,00 грн, що додано відповідачем до заяви, погашено борг минулих років (у сумі 15000 грн), тобто податкове повідомлення-рішення №, що не є предметом спору у цій справі.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2019 року у справі №810/315/17 зазначив, що аналіз положень пункту 87.9 ст.87 ПК України свідчить про те, що зарахування сплачених платником коштів в рахунок погашення податкового боргу, всупереч напряму сплати, визначеного платником податків, прямо передбачено нормами чинного податкового законодавства України.

Крім того, Верховним Судом у зазначеній постанові було вказано на правомірність дій податкового органу щодо зарахування сплачених платником податку грошових коштів в якості оплати поточних податкових зобов?язань, на погашення податкового боргу минулих податкових періодів.

Таким чином, кошти сплачені відповідачем зараховуються в порядку календарної черговості. Заявлена сума до стягнення у розмірі 219048,76 грн є узгодженою, відповідачем не надано доказів того, що розстрочення виконання рішення суду в даній справі в частині сплати податкового боргу в сумі 219048,76 грн рівними частинами протягом 12 місяців будь-яким чином може вплинути на спроможність відповідача здійснити погашення такого боргу, оскільки відповідачем не доведено наявність реальних можливостей та намірів виконати рішення.

Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд доходить до переконання про те, що подана заява про розстрочення виконання судового рішення, на дату прийняття даного рішення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) податковий борг до бюджету у сумі 219048 грн (двісті дев`ятнадцять тисяч сорок вісім) 76 коп.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: Головне управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, ЄДРПОУ ВП 44131663);

відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення суду складене 08.04.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО