Справа № 335/1993/25
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1993/25 2-а/335/55/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4120514 від 21.02.2025.
В обґрунтування позову зазначав, що вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340,00 грн за порушення ним п. 12.9б Правил дорожнього руху (далі ПДР) України, а саме перевищення водієм транспортного засобу встановлених обмежень швидкості руху, передбачених дорожніми знаками 3.29, 3.31 та 30.3.
Позивач вважає постанову незаконною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, а постанова прийнята із порушенням вимог законодавства, оскільки поліцейським порушено порядок використання засобу вимірювання швидкості руху, а саме засіб використовувався в ручному режимі, а не був закріплений у відповідному місці, що ставить під сумнів точність результату виміру швидкості. Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення фіксації, і сама відеотехніка фіксації правопорушень має бути розміщена на видному місці. Також має сумнів, що лазерний вимірювач швидкості TruCam пройшов відповідні випробування та має належні дозвільні документи.
Крім того, розгляд справи відбувався менше п`яти хвилин, йому не надали часу обміркувати власну позицію та надати пояснення, а також інспекторка не надала позивачеві доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.
З наведених підстав, просив вищезазначену постанову скасувати, а провадження у справі закрити (а.с. 38).
Відповідач в особі представника за довіреністю С. Дживри позовні вимоги не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що під час несення служби інспекторкою поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 TC № 001012 було виявлене порушення ПДР України, а саме водій транспортного засобу «Фольксваген Туарег», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , 21.02.2025 на 172 км автодороги М-30, рухався зі швидкістю 73 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив п. 12.9б ПДР України. Зазначені обставини підтверджуються роздруківкою фото та відео з приладу TruCAM LTI 20/20 TC № 008387, яку додано до матеріалів справи. Технічними засобами зафіксовано факт зупинки вказаного транспортного засобу під керуванням позивача.
Можливість використання вказаного приладу у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання). Прилад належить до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.
Жодними положеннями ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено обмеження у використанні фото та відеотехніки в межах дії будь-яких дорожніх знаків. В цей же час, відповідні попереджувальні дорожні знаки розміщені як на в`їзді та і на виїзді із населеного пункту.
Обставини, на які вказує позивач, не свідчать про відсутність події адміністративного правопорушення.
В ході розгляду справи були роз`яснені права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також не встановлено порушень працівником УПП в Запорізькій області ДППП під час розгляду справи.
Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 2033).
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді від 03.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 20.03.2025 (а.с. 17).
Копію цієї ухвали позивач отримав в електронному вигляді через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» 03.03.2025 (а.с. 18).
Копію ухвали разом з копіями позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав в електронному вигляді через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» 03.03.2025 о 19:40 год. (а.с. 19).
17.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву разом з доданими до нього матеріалами, який згідно з поштовим штемпелем та штрих-кодом на конверті, в якому надійшов відзив, був направлений до суду 10.03.2025, тобто у визначений в ухвалі від 03.03.2025 строк.
За клопотанням позивача від 19.03.2025 (а.с. 36), розгляд справи відкладено на 10.04.2025 без повідомлення (виклику) сторін.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив таке.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови, з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Постановою поліцейської 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області Грицишин В.Р. серії ЕНА № 4120514 від 21.02.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 340,00 грн (а.с. 12).
За змістом цієї постанови, 21.02.2025 о 13:05 год., с. Романове, вул. Тернопільська, М-30, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген Туарег», д.н. НОМЕР_1 , в населеному пункті с. Романове, 172 км М-30, рухався зі швидкістю 73 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості LTI 20/20 TC TruCAM ІІ № 001012, фото порушення н.к. 472364, чим порушив п. 12.9б ПДР України.
Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Пункт 12.9б ПДР України забороняє водієві перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.412.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку. Дорожній знак 3.30 «Кінець обмеження максимальної швидкості» відповідно інформує про кінець обмеження, а знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості», забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знаку.
Позивач, оспорюючи факт порушення ним вимог п. 12.9б ПДР України, посилається на те, що інспектором поліції порушено вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу способом утримання вимірювача швидкості в руках та за відсутності знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а тому вважає, що поліцейський розглянув справу, не маючи достатніх даних про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.
Відповідачем, на підтвердження правомірності оспорюваної постанови надано диск для лазерних систем зчитування, який містить фотофайл, відеофайл з моментом відеофіксації правопорушення, які зроблено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI II 20/20 TC № 001012, на яких зображений автомобіль позивача (АР 0405 МІ), з прив`язкою до місцевості, а також міститься зазначення його швидкості 73 км/год, а також відеозапис з нагрудної боді-камери працівника поліції з процедурою розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 24, 35).
Щодо посилання позивача на недотримання порядку використання приладу фіксації швидкості TruCAM LTI II 20/20 TC № 001012, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.
Застосування поліцейськими технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення визначається ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення : фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
При цьому, дана норма не визначає вимог щодо експлуатації технічних приладів, що застосовуються поліцією, а вказує саме на можливість їх застосування та визначає місця, де вони можуть бути застосовані.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», суд зазначає, що порядок експлуатації технічних приладів, зокрема, порядок здійснення відповідних вимірювань такими приладами, встановлюється саме експлуатаційними документами, про порушення яких позивач не стверджував у своєму позові і на відповідні вимоги таких документів не посилався.
Отже, посилання позивача на те, що постанова поліцейського є незаконною, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCAM, який перебував в руках поліцейського, а не був встановлений стаціонарно, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік (а.с. 29).
Відповідачем надано і інші документи на підтвердження правомірності використання зазначеного лазерного вимірювача (а.с. 30, 31).
За викладених обставин, у суду відсутні підстави вважати докази, а саме фото-, відеофіксацію правопорушення, здійснену за допомогою вищезазначеного технічного приладу TruCAM, недопустимими.
Також суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не зазначено доказів того, що використання, на його думку, вказаного приладу вимірювання швидкості в руках працівника поліції, вплинуло на результат вимірювання, внаслідок чого таке вимірювання швидкості є неправильним або недостовірним.
Відповідно до пп. 5.70 п. 5 Додатку 4 до Правил дорожнього руху України, дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Згідно пп. «ґ» п. 8.4 ПДР інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, частиною 1 ст. 40 вказаного Закону, не передбачено обмеження права поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.
Дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.
В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.
Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку з дотримання запровадженого Правилами дорожнього руху швидкісного режиму.
Зазначені позивачем порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, порядку винесення постанови тощо, не знайшли підтвердження під час розгляду справи та спростовуються змістом вищезазначеного відеозапису з відеореєстраторів працівників поліції, за змістом якого позивача під час розгляду справи проінформували про зміст правопорушення, зазначили про його фіксацію, роз`яснили позивачеві його права. Істотних порушень прав позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які б потягли за собою незаконність оспорюваної постанови, судом не встановлено.
Тому, оскільки факт вчинення позивачем порушення вимог п. 12.9б ПДР України є доведеним, суд доходить висновку, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі, визначеному санкцією цієї статті.
Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.
Сама незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 7379, 139, 159, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.
Постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області Грицишин Вероніки Романівни серії ЕНА № 4120514 від 21 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 340,00 грн залишити без змін.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Департамент патрульної поліції, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3

Суддя І.П. Соболєва