Справа № 200/1102/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 200/1102/24

адміністративне провадження № К/990/31289/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 (суддя Голошивець І.О.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024 (колегія у складі суддів Геращенка І.В., Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.)

у справі № 200/1102/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФ України в Харківській області, відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

- визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Харківській області від 16.02.2024 № 56 щодо відмови в призначенні пільгової пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції Рішення Конституційного суду від 23.01.2020 № 1- р/2020 у справі № 1-5/2018, за Списком № 2;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018, з урахуванням норм статті 14-6.2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 5 грудня 2022 року.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка звернулася із заявою про призначення їй пенсії за віком до територіальних органів ПФ України засобами веб-порталу 09.02.2024.

3. Згідно принципу екстериторіальності для розгляду заяви про призначення пенсії був визначений структурний підрозділ - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

4. Рішенням ГУ ПФ України в Харківській області №56 від 16.02.2024 відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років та відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років на роботах за Списком №2, передбаченого п.п.2 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. Не погодившись із вищезазначеним рішенням пенсійного органу, позивачка звернулася до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

6. Позивачка покликалася на те, що відповідач у оскаржуваному рішенні не заперечує наявність необхідного страхового та пільгового стажу, а спірним є лише вік виходу на пенсію. Тому, враховуючи висновки Верховного Суду, висловлені у справі № 360/3611/20, є підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

7. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, покликався на відсутність підстав для призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умов, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж за Списком №2 та необхідний пенсійний вік.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 01.05.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024, у задоволенні позову відмовлено.

9. Суди дійшли висновку, що визнання незаконним і скасування рішення, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, у частині визначення пенсійного віку як 55 років замість 50, не призведе до відновлення порушених прав позивача, оскільки основною вимогою позивачки є зобов`язати орган Пенсійного фонду призначити пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до підпункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Однак на час подання заяви позивачка не мала необхідного пільгового стажу за Списком №2 - 10 років, що є обов`язковою умовою для призначення такої пенсії.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

10. У касаційній скарзі позивачка просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024, прийняти нове рішення задоволення позовних вимог.

11. Позивачка покликається на неврахуванням судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах (а саме пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»), викладеного у постанові від 21.04.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

12. Ухвалою Верховного Суду від 25.09.2024 відкрито касаційне провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України та пп. «а» і «в» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

13. Відповідач відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Вважає, що правовідносини у справі, на яку покликається скаржник (№ 360/3611/20), та у справі, що розглядається, не є тотожними, оскільки для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у позивачки відсутній необхідний пільговий стаж.

14. У поясненнях третя особа також заперечує проти задоволення касаційної скарги, покликається на те, що у позивачки відсутній пільговий стаж за Списком № 2 - 10 років, а тому відсутні підстави для призначення пенсії за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов такого висновку.

16. Згідно ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

17. У постанові від 21.04.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, на яку посилається позивачка, Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

«3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від

4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Тому відмова управління ПФУ в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 31 рік 3 місяці 3 дні, у тому числі на роботах за списком № 2 - 20 років 11 місяців 23 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.»

18. Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі, на яку покликається скаржник, було зазначено, що ця справа є зразковою для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу ПФУ щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, та наведено обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права, а саме:

а) позивачем є особа, яка:

- звернулась до ПФУ за призначенням пенсії після 23 січня 2020 року з підстав, визначених статтею 13 Закону № 1788-ХІІ;

- на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

- набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону № 1788-ХІІ;

б) відповідачем є орган ПФУ, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

19. Отже, у справі № 360/3611/20 позивачка досягла 50 років та мала необхідний пільговий стаж за Списком №2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

20. Натомість у справі, що розглядається, позивачка лише досягла необхідного віку для призначення пільгової пенсії, однак не набула стажу роботи, визначеного статтею 13 Закону № 1788-ХІІ, а саме 10 років, а тому суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до підпункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 та те, що правовідносини у справі, що розглядається, та у справі № 360/3611/2020 не є тотожними.

21. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій.

22. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у справі №200/1102/24 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та її не може бути оскаржено.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко