Справа № 480/4337/24
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2025 року Справа № 480/4337/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4337/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), в якій просить:
1. Визнати протиправною відмову НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) у звільненні за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-ХІІ з військової служби за контрактом під час воєнного стану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи.
2. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Свої вимоги мотивує тим, що проходить військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії згідно з контрактом від 31 жовтня 2019 року, укладеного строком на три роки до 31 жовтня 2022 року, та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.10.2019 року №339-а в званні старшого сержанта. Дія контракту продовжена наказом начальника загону від 29.10.2022 №773-ОС понад встановлений строк на період з 31.10.22 до оголошення демобілізації.
В своєму рапорті про звільнення за сімейними обставинами від 24.04.2024 вона вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з інвалідом 2 групи з дитинства ОСОБА_2 , який потребує постійного догляду згідно з наданими нею довідками. Просила звільнити її на підставі абз.6, п. п. «г», п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року. Але отримала відмову, викладену у листі начальника загону від 07.03.2024 року, з тих підстав, що до рапорту не додано медичного висновку про потребу у постійному догляді. Таку відмову вважає протиправною, оскільки закон, на який вона посилалася у рапорті, не вимагає медичного висновку на підтвердження потреби постійного догляду за особою з інвалідністю 2 групи.
Представник відповідача надав відзив від 14.06.2024, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за відсутності правових підстав, оскільки ОСОБА_1 не надала з рапортом висновку медико соціальної експертної комісії або лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу постійного догляду, як цього вимагає абзац шостий п.п. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Сам факт інвалідності не підтверджує необхідність постійного догляду. У доданих до рапорту довідках відсутня вказівка на необхідність здійснення постійного догляду. Відповідач вважає, що він діяв відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Тому вважає позовні вимоги вважає безпідставними.
У відповіді на відзив від 21.06.2024 представник позивача просив суд при ухваленні рішення доводи відповідача відхилити, оскільки із системного аналізу абз.6 п. п. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232-ХІІ виходять дві самостійні підстави звільнення військовослужбовців за контрактом: перша «у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи», а друга « у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико -соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд». На думку, представника позивача, закон не вимагає документального підтвердження потреби у здійсненні постійного догляду за інвалідом ІІ групи (а.с.43-44).
У запереченнях на відповідь на відзив від 24.06.2024 представник відповідача зауважує, що наявність у особи інвалідності ІІ групи не означає потреби у здійсненні постійного догляду. На його думку, абз.6 п. п. «г» п.3 ч.5 ст. 26 Закону №2232-ХІІ вимагає документального підтвердження такої потреби. Позивачка не надала необхідних документів (а.с.50-51).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що згідно з копією контракту від 31.10.2019 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі строком на три роки по 30 жовтня 2022 року (а.с.20-21).
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону ДПСУ від 29.10.2022 №773-ОС дію контракту продовжено понад встановлені строки на період з 31.10.22 до оголошення демобілізації (а. с.41).
ОСОБА_1 згідно з наданою нею суду копією свідоцтва про шлюб 26 грудня 2023 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).
Відповідно до копії посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу, серія НОМЕР_4 , виданого 28.01.18 р. управлінням соціального захисту населення Сумської державної адміністрації, ОСОБА_3 призначено державну соціальну допомогу як інваліду з дитинства 2 групи до 01.01.2023 року (а.с.13).
Згідно з копією довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією, серія 12 ААГ, № 272671 від 10.01.2023р. ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства другої групи із ураженням опорно-рухового апарату. Може працювати в спеціально створених умовах (а.с.16-17).
Згідно з витягом з протоколу засідання ЛКК ТОВ «МЕДСОЮЗ» від 17.01.2024 №12/3 ОСОБА_3 має стійкі тяжкі рухові порушення і за станом здоров`я потребує допомоги в побуті постійно (а.с.17-18).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що вони регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року № 2671-VIII, Законом України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" від 16 листопада 2000 року № 2109-III, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" та іншими підзаконними актами.
Догляд вдома, денний догляд є базовою соціальною послугою (пункт 1 частини шостої статті 16 Закону України «Про соціальні послуги» ).
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.
Отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги (пункт 10 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги»).
За змістом пунктів 6, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг (автоматизованої інформаційно-телекомунікаційна системи, призначеної для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг).
Приймаючи до уваги характер спору, суд дійшов висновку, що визначальним питанням у спірних правовідносинах є тлумачення сторонами змісту правової норми, а саме абзацу 7 п. п. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232-ХІІ (представник позивача помилково називає його шостим).
Згідно з цією нормою в редакції Закону № 2169-IX від 01.04.2022р. (чинній на час звернення заявника до суду -24.04.24р.) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Суд не погоджується з доводами представника позивача, що вказана норма містить дві самостійні підстави звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами. Граматичне та філологічне тлумачення змісту названої спірної норми приводить суд до висновку, що в ній викладена одна єдина підстава: необхідність здійснення постійного догляду за двома категоріями осіб: особою з інвалідністю ІІ групи та особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, за умови відсутності інших осіб, які можуть здійснювати за ними такий догляд. Відсутність вказівки в самій нормі на документальне підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за інвалідом ІІ групи не означає неподання з рапортом відповідних медичних документів, виданих в порядку та за формою, встановленими підзаконними актами.
Так, порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587.
Вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру. Ними передбачено підтвердження необхідності здійснення постійного догляду шляхом подання висновку медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.78 цього Кодексу.
Позивач не надав належних допустимих доказів про необхідність здійснення ним постійного догляду за чоловіком інвалідом ІІ групи. Надані суду документи: витяг та довідка про стан здоров`я ОСОБА_3 не містять висновку про необхідність здійснення за ним постійного догляду. Крім того, не надано довідки про склад сім`ї ОСОБА_3 та проживання разом з ним інших осіб, які могли б здійснювати постійний догляд у разі необхідності.
Таким чином, відмова у звільненні носить правомірний характер. Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це передбачено ст.19 Конституції України.
Дослідивши наявні в справі докази та оцінивши їх відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат згідно зі ст.139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова