Справа № 260/1062/25
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2025 року м. Ужгород№ 260/1062/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Штець Іван Іванович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким просить суд: 1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п.2 ч.3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, розглянути заяву ОСОБА_1 щодо оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та за наслідками її розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення про надання ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі п.2 ч.3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідно до наказу відділу освіти молоді та спорту, культури, туризму Великолучківської сільської ради Великолучківської гімназії Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 27.01.2025 року №2-к/тр, ОСОБА_1 , з 01.02.2025 року призначено на посаду вчителя фізичної культури Великолучківської гімназії з оплатою праці згідно з штатним розписом та педагогічним навантаженням 15 годин (0,83 посадового окладу (ставки) та довантажено годинами гурткової роботи з оплатою праці згідно з штатним розписом та педагогічним навантаження 3 години (0,17 посадового окладу (ставки). У зв`язку із вказаними підставами, 28.01.2025 року позивач засобами Укрпошти (цінним листом з описом вкладення) звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з п.2 ч.3 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», додавши до неї копію паспорту з ідентифікаційним кодом, військово-обліковий документ, довідку та наказ Великолучківської гімназії Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 27.01.2025 року №2-к/тр, про те, що він з 01 лютого 2025 року працює у вказаному навчальному закладі вчителем фізичної культури на 15 годин (0,83 посадового окладу (ставки) та довантажено годинами гурткової роботи з оплатою праці згідно з штатним розписом та педагогічним навантаження 3 години (0,17 посадового окладу (ставки), тобто всього (18 годин), що підтверджує його право на відстрочку.

Відтак позивач переконаний, що на момент звернення з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, так і наразі має право на відстрочку.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення вказаних документів, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 такі були отримані 29.01.2025 року, однак будь-якого рішення суб`єктом владних повноважень прийнято не було.

Вважає таку бездіяльність відповідача щодо не розгляду його заяви про надання відстрочки, протиправною та такою, що суперечить вимогам закону та порушує його права, що є підставою для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні, як заявленому безпідставно. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивачем не виконано умови звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою для отримання відстрочки від призову під час мобілізації, передбачені законодавцем, а тому рішенням комісії відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 частини 1 пункту 10 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правомірно. Наголошує, що позивач особисто не подав на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5, натомість надіслав, заяву про надання відстрочки від призову за мобілізацією з копіями додатків, а відтак - під час подання заяви військовозобов`язаний не пред`явив військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі).

04 квітня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивачем було подано (засобами поштового зв`язку) заяву з відповідними додатками до ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання відстрочки на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 частини 1 пункту 10 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

До заяви встановленого зразка позивачем було додано: копію паспорту ОСОБА_1 , копія РНОКПП ОСОБА_1 , довідку з навчального закладу, наказ з навчального закладу, військово-обліковий документ, письмові пояснення до заяви щодо оформлення відстрочки.

Комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянула подані документи та ухвалила рішення у формі протоколу від 04 лютого 2025 року №5 комісія про відмову позивачу у наданні відстрочки. Причини відмови: під час подання заяви військовозобов`заним не було пред`явлено військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі), (згідно пункту 58 абзацу 2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560).

004 лютого 2025 року відповідач надіслав на адресу позивача повідомлення про прийняте рішення.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд враховує наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону №3543-XII (в редакції станом на момент подання позивачем заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації).

Згідно з абзацом 2 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: як наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Відповідно до частин 7 та 8 статті 23 Закону № 3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення №154).

Згідно з пунктом 1 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Відповідно до абзацу 9 пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Оскільки відповідач є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, саме на нього покладено обов`язок щодо прийняття рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації та відмову у наданні відстрочки від призову.

Водночас з 18 травня 2024 року змінено порядок отримання відстрочки від військової служби, адже були внесені зміни до статті 23 Закону №3543-XII. Також із вказаної дати набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Відповідно до пунктів 56 та 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

- голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

- члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 59 Порядку №560).

Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Із системного аналізу приписів Порядку №560 слідує, що з 18 травня 2024 року повноваження щодо розгляду заяви військовозобов`язаного про надання відстрочки від призову на військову службу покладаються на відповідні комісії, що створюються при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах).

Так, в ході судового розгляду встановлено, що 28.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

04.02.2025 року комісія ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянула заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та протоколом від 04.02.2025 року №5 відмовила у наданні такої відстрочки.

Відтак встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо нерозгляду поданої заяви, адже за результатами розгляду такої комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято відповідне рішення, що оформлено у вигляді протоколу, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні відповідної відстрочки.

Зважаючи на те, що відповідач за результатами поданої позивачем заяви прийняв акт владно-розпорядчого характеру, тому безпідставно стверджувати про порушення прав позивача бездіяльністю щодо нерозгляду такої заяви.

Отже, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неприйняття належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову або відмову у її наданні є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Як наслідок, відсутні й підстави для задоволення вимоги в частині, що стосуються зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення, адже судом встановлено, що відповідачем все ж прийнято рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані представницею позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог відсутні й підстави для відшкодування позивачеві витрат, пов`язаних із сплатою ним судового збору.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич