Справа № 580/8461/24
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8461/24 Головуючий у І інстанції - Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Коротких А.Ю., Собківа Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 28.05.2024 № 0-2312-UA0479391;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 28.05.2024 № 0-2312-UA0059581;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 28.05.2024 № 0-2312-UA0059581;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 28.05.2024 № 10-2312-UA0059581.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки Відповідачем не врахована пільга зі сплати податку згідно з пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України. Наголошено, що Позивач є власником житлових будинків загальною площею 44,70 кв.м. та 96,80 кв.м., проте у ППР від 28.05.2024 № -2312-UA0059581, № -2312-UA0059581 не враховано зменшення бази оподаткування на 120 кв.м.; у ППР від 28.05.2024 № -2312-UA0479391 Відповідачем не враховано, що у 2023 році Позивач не був і зараз не є власником майна (16.10.2020 вибуло з права власності Позивача на підставі договору дарування нежитлового приміщення загальною площею 63,9 кв.м. (колишня АДРЕСА_2); у ППР від 28.05.2024 № -2312-UA0059581 Відповідачем нарахований податок за весь 2023 рік, проте нежитлове приміщення, за яке нараховане податок, знаходиться у власності Позивача з 26.04.2023.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2024 № 0-2312-UA0479391 форми «Ф» (код платежу 18010300) у сумі 6421,95 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2024 № 0-2312-UA0059581 форми «Ф» (код платежу 18010200) у сумі 2999,41 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2024 № 0-2312-UA0059581 форми «Ф» (код платежу 18010200) у сумі 1053,18 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2024 № 10-2312-UA0059581 форми «Ф» (код платежу 18010200) у сумі 2280,72 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління ДПС у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Черкаській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а спірні податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Позивач з 26.05.2020 (на підставі Свідоцтва про право на спадщину) є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 44,70 кв.м. (житлова площа 26,80 кв.м.) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) та житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 96,80 кв.м. (житлова площа 65,50 кв.м.) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів Позивач з 18.06.2018 мав у власності нежитлове приміщення (з/бетонний каркас з заповненням) загальною площею 63,90 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . Речове право припинене 16.10.2020.

З договору дарування нежитлового приміщення від 16.10.2020 вбачається, що Позивач був власником нежитлового приміщення 218, що розташоване в будинку під номером АДРЕСА_3 , загальною площею 63,90 кв.м. Право власності на такий об`єкт належало Позивачу на підставі договору про участь у Фонді фінансування будівництва, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» від 15.12.2017 за № 66-1512/2017-1; договору № М66-1512/2017-1 відступлення майнових прав від 22.02.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Девелопмент» (забудовник) та Позивачем; акта прийняття-передачі об`єкта інвестування, укладеного між Забудовником і Позивачем від 08.06.2018; довідки, що підтверджує право набуття у власність закріпленого об`єкта інвестування за № 157 від 14.06.2018, виданої товариством.

За інформацією з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 16.10.2020 власником нежитлового приміщення (з/бетонний каркас з заповненням) за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 63,90 кв.м. на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 16.10.2020 стала ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав Позивач з 26.04.2023 (на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2023) є власником нежитлової будівлі (будівля млина «А», прибудова «а») за адресою АДРЕСА_4 , площею 164,40 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020).

28 травня 2024 року ГУ ДПС України у Черкаській області було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № -2312-UA0479391 (форми «Ф»), яким визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) на суму 6 421,95 грн за нежитлове приміщення ( АДРЕСА_2 , площею 63,90 кв.м., право власності з 18.06.2018). Ставка податку 1,50 з 01.01.2023 до 31.12.2023.

- № -2312-UA0059581 (форми «Ф»), яким визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200) на суму 2 999,41 грн тип об`єкта: інше ( АДРЕСА_4 , площа 164,40 кв.м., право власності з 26.04.2023). Ставка податку 0,50 з 01.01.2023 до 31.12.2023.

- № -2312-UA0059581 (форми «Ф»), яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200) на суму 1 053,18 грн за житловий будинок ( АДРЕСА_1 , площею 44,70 кв.м., право власності з 26.05.2020). Ставка податку 0,50 з 01.01.2023 до 31.12.2023.

- № -2312-UA0059581 (форми «Ф»), яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200) на суму 2 280,72 грн за житловий будинок ( АДРЕСА_1 , площею 96,80 кв.м., право власності з 26.05.2020). Ставка податку 0,50 з 01.01.2023 до 31.12.2023.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС України у Черкаській області, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване ППР від 28.05.2023 № -2312-UA0479391, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2023 рік у сумі 6 421,95 грн щодо нежитлового приміщення ( АДРЕСА_2 , площею 63,90 кв.м.) є неправомірним, оскільки з 16.10.2020 новим власником такого нежитлового приміщення є інша особа відповідно до реєстраційних даних.

Оскаржуване ППР від 28.05.2024 № -2312-UA0059581, яким визначено суму податкового зобов`язання за нежитлову будівлю загальною площею 164,4 кв.м. ( АДРЕСА_4 ) у сумі 2 999,41 грн є протиправним, оскільки вказана нежитлова будівля перебуває у власності Позивача з 26.04.2023, а в ППР визначено суму податкового зобов`язання за період з 01.01.2023 до 31.12.2023, суперечить положенням пункту 266.8 статті 266 ПК України.

Щодо ППР від 28.05.2024 № -2312-UA0059581, № -2312-UA0059581 за частини (різні адреси) житлового будинку ( АДРЕСА_1 , площею 44,70 кв.м. та АДРЕСА_5 , площею 96,80 кв.м. на загальну суму 3 333,90 грн (1 053,18 грн та 2 280,72 грн відповідно), Відповідачем не враховано положення пункту 266.4 статті 266 ПК України, відповідно до яких база оподаткування об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) - на 180 кв. метрів, у зв`язку з чим податок за 2023 рік на вказані об`єкти нерухомого майна, розрахований невірно.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі по тексту - ПК України).

Пунктом 4.3 ст. 4 ПК України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов`язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому, відповідно до п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо установлення місцевих податків, визначені ст. 12 ПК України.

Згідно ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пп. 10.1 та 10.2 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені ст. 12 ПК України.

За приписами п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Підпунктом 12.3.2 пунктом 12.3 статті 12 ПК України визначено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України у разі, якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.

Відповідно до п. 12.4 ст. 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать, крім іншого:

12.4.1. встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом;

12.4.2. визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу;

12.4.3. прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Пунктом 12.5 ст. 12 ПК України визначено, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачено статтею 266 ПК.

Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (пп. 266.3.1, пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

За приписами пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

За наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку) (підпункт 266.7.1-1 пункту 266.5 статті 266 Кодексу №2755).

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Для новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку (підпункт 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Кодексу №2755).

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій, надає відомості у строки та в порядку, встановлені підпунктом 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 цього Кодексу.

У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Згідно з підпунктами 266.8.1, 266.8.2 пункту 266.8 статті 266 ПК України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів Позивач з 18.06.2018 мав у власності нежитлове приміщення (з/бетонний каркас з заповненням) загальною площею 63,90 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . Речове право припинене 16.10.2020.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване ППР від 28.05.2023 № -2312-UA0479391, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2023 рік у сумі 6 421,95 грн щодо нежитлового приміщення ( АДРЕСА_2 , площею 63,90 кв.м.) є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки з 16.10.2020 новим власником такого нежитлового приміщення є інша особа відповідно до реєстраційних даних.

Також, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване ППР від 28.05.2024 № -2312-UA0059581, яким визначено суму податкового зобов`язання за нежитлову будівлю загальною площею 164,4 кв.м. ( АДРЕСА_4 ) у сумі 2 999,41 грн є протиправним, оскільки вказана нежитлова будівля перебуває у власності Позивача з 26.04.2023, а в ППР визначено суму податкового зобов`язання за період з 01.01.2023 до 31.12.2023, що суперечить положенням пункту 266.8 статті 266 ПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо ППР від 28.05.2024 № -2312-UA0059581, № -2312-UA0059581 за частини (різні адреси) житлового будинку ( АДРЕСА_1 , площею 44,70 кв.м. та АДРЕСА_5 , площею 96,80 кв.м. на загальну суму 3 333,90 грн (1 053,18 грн та 2 280,72 грн відповідно), Відповідачем не враховано положення пункту 266.4 статті 266 ПК України, відповідно до яких база оподаткування об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) - на 180 кв. метрів, у зв`язку з чим податок за 2023 рік на вказані об`єкти нерухомого майна, розрахований невірно.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявними у справі доказами підтверджується, що на Позивача поширюється пільга зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а відтак Відповідач, приймаючи оскаржувані ППР від 28.05.2024 № -2312-UA0059581, № -2312-UA0059581, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому вони є протиправними і підлягають скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2025 року у справі № 280/5073/24.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління ДПС у Черкаській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: В.П. Мельничук

Судді: А.Ю. Коротких

Я.М. Собків