Справа № 360/310/25
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/310/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Каверіна Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 13 лютого 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач, НОМЕР_2 прикордонний загін) з такими позовними вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2016 року по день фактичної виплати 25 грудня 2024 року;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2016 року по день фактичної виплати 25 грудня 2024 року.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 26 лютого 2020 року № 87-ОС ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України, виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення за статтею 26 частиною п`ятою пунктом 2 підпунктом «г» (жінки, які мають дитину віком до 18 років) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас.

Під час проходження військової служби позивачу за період з січня 2016 року по лютий 2018 року виплачувалася щомісячна додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», нарахування якої відбувалося без урахування індексації грошового забезпечення.

Порушене право позивача відновлено рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24, яким, серед іншого зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Відповідачем 25 грудня 2024 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24 здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з-поміж іншого, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення на загальну суму 8266,18 грн.

Разом з тим, під час виплати заборгованості з щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення відповідачем не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по день фактичної виплати 25 грудня 2024 року, що є порушенням Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

З урахуванням викладеного, позивача вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою від 17 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; зобов`язано надати до суду докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від Військової частини НОМЕР_1 до суду 03 березня 2025 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Позивач проходила дійсну військову службу та наказом начальника загону від 26 лютого 2020 року № 87-ос звільнена з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Позивач, вважає, що внаслідок несвоєчасного перерахунку грошового забезпечення (не зарахування при розрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» індексації виплаченої за рішенням суду (справа 360/1422/23)) має права на отримання компенсації втрати частини доходів у відповідності до вимог Закону України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі № 360/1422/23 згідно з платіжною інструкцією від 27 серпня 2024 року № 6863 та розрахунковим листом від 28 серпня 2024 року № 612 здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 по лютий 2020 року.

Вважаючи, що права позивача порушені остання звернулась до суду із позовом щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, підйомної допомоги за 2015 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі № 360/1360/23 позов задоволений, зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, підйомної допомоги за 2015 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

На виконання вказаного рішення суду у справі № 360/1360/23 згідно з платіжною інструкцією від 23 грудня 2024 року № 13332 та розрахунковим листом від 25 грудня 2024 року № 1003 здійснено нарахування та виплату, зокрема перерахованої щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» з урахуванням індексації, виплаченої за рішенням суду за період січень 2016 по лютий 2018 року, у розмірі 57883,41 грн (з відрахуванням військового збору у розмірі 3046,50 грн.).

Після виконання рішення суду у справі 360/1360/23, позивач звернулася до суду з вимогою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів на суми, виплачені за рішенням у справі 360/1360/23.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі № 360/86/25 відкрито провадження. З тексту ухвали слідує, що на розгляді у справі № 360/86/25 перебувають вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2016 року по день фактичної виплати 25 грудня 2024 року.

У подальшому, вважаючи, що права позивача ще раз порушені, остання звернулась до суду із позовом щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2020 роки, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, одноразової грошової допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24 позов задоволений, зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2020 роках, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорії військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерств внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерств надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, компенсації з невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, виплаченої у лютому 2020 року, та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виплаченої у лютому 2020 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

На виконання вказаного рішення суду у справі № 360/1065/24 (розрахунок надається) згідно з платіжною інструкцією від 23 грудня 2024 року № 13337 та розрахунковим листом від 25 грудня 2024 року № 1004 здійснено нарахування та виплату, зокрема грошової допомоги на оздоровлення за 2019-2020 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки зв 2015-2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 44368,72 грн (з відрахуванням військового збору у розмірі 2335,20 грн).

Щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорії військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерств внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерств надзвичайних ситуацій» не перераховувалась в рамках справи № 360/1065/24, оскільки перерахована в рамках справи № 360/1360/23. Тобто, позивачем були заявлені одні і ті самі вимоги (щодо зарахування до складу грошового забезпечення при розрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорії військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерств внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерств надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, індексації грошового забезпечення за рішенням суду у справі 360/1422/23). Вказана обставина стала відома лише під час виконання рішень у справі № 360/1360/23 та № 360/1065/24.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в електронній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у період з 29 січня 2007 року по 26 лютого 2020 року проходила військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні, за наказом начальника загону від 26 лютого 2020 року № 87-ос звільнена з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 26 лютого 2020 року.

Дослідженням копії витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 26 лютого 2020 року № 87-ос встановлено, що цим наказом визначено, зокрема: виплатити позивачці матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік; відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу МВС України від 25.06.2018 № 558-ос «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», гідний премії з 01 лютого по 26 лютого 2020 року у розмірі встановлених відсотків посадового окладу та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби; відповідно до пункту 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплатити грошову компенсацію за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 діб, за 2016 рік у кількості 14 діб, за 2017 рік у кількості 14 діб, за 2018 рік у кількості 14 діб, за 2019 рік у кількості 14 діб, за 2020 рік у кількості 14 діб.

Позивачка є учасником бойових дій відповідно до посвідчення від 31 липня 2015 року серії НОМЕР_4 .

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 360/1422/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково;

визнано протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року;

зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

визнано протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 26 лютого 2020 року відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в сумі 4133,09 грн за період з 01 березня 2018 року по 26 лютого 2020 року включно відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01 грудня 2015 року по день фактичної виплати індексації.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 360/1422/23 змінено в мотивувальній частини шляхом виключення з тексту висновків суду щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Також рішення змінено в резолютивній частині шляхом виключення тексту абзацу шостого наступного змісту «Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.12.2015 по день фактичної виплати індексації.». При цьому абзаци з 7 по 10 вважати абзацами з 6 по 9 відповідно. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно з довідкою щодо належної до виплати індексації грошового забезпечення згідно рішення суду від 05 лютого 2024 року у справі № 360/1422/24 ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення у загальному розмірі 184694,47 грн, військовий збір 2770,42 грн, на руки 181924,05 грн.

Виплата позивачу нарахованої на виконання рішення суду від 05 лютого 2024 року у справі № 360/1422/24 індексації грошового забезпечення в розмірі 181924,05 грн здійснена 28 серпня 2024 року, що підтверджено наданими в матеріали справи копіями платіжної інструкції від 27 серпня 2024 року № 6863 та розрахункового листа за серпень 2024 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року по справі № 360/1360/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року, позов адвоката Каверіна С.М. в інтересах ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено;

визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону щодо нездійснення розрахунку виплачених ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, підйомної допомоги за 2015 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, підйомної допомоги за 2015 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Дослідженням наданої в матеріали справи довідки щодо перерахунку допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди (КМУ 889) згідно рішення суду від 12 липня 2024 року по справі № 360/1360/23 встановлено, що ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у загальному розмірі 60929,91 грн, у тому числі: ГДО 2015 рік в сумі 203,41 грн; ГДО 2016 рік 2359,14 грн; ГДО 2017 рік 3730,06 грн, ГДО 2018 рік 4258,75 грн; ПД 2015 рік 203,41 грн; ЩГДВ січень 2016 року 1415,48 грн; ЩГДВ лютий 2016 року 1415,48 грн; ЩГДВ березень 2016 року 1415,48 грн; ЩГДВ квітень 2016 року 1415,48 грн; ЩГДВ травень 2016 року 1489,44 грн; ЩГДВ червень 2016 року 1626,03 грн; ЩГДВ липень 2016 року 1626,03 грн; ЩГДВ серпень 2016 року 1626,03 грн; ЩГДВ вересень 2016 року 1626,03 грн; ЩГДВ жовтень 2016 року 1626,03 грн; ЩГДВ листопад 2016 року 1626,03 грн; ЩГДВ грудень 2016 року 1906,56 грн; ЩГДВ січень 2017 року 1906,56 грн; ЩГДВ лютий 2017 року 1906,56 грн; ЩГДВ березень 2017 року 2016,00 грн; ЩГДВ квітень 2017 року 2016,00 грн; ЩГДВ травень 2017 року 2121,84 грн; ЩГДВ червень 2017 року 2238,04 грн; ЩГДВ липень 2017 року 2238,04 грн; ЩГДВ серпень 2017 року 2238,04 грн; ЩГДВ вересень 2017 року 2338,07 грн; ЩГДВ жовтень 2017 року 2338,07 грн; ЩГДВ листопад 2017 року 2338,07 грн; ЩГДВ грудень 2017 року 2555,25 грн; ЩГДВ січень 2018 року 2555,25 грн; ЩГДВ лютий 2018 року 2555,25 грн.

Виплата позивачу нарахованого на виконання рішення суду від 12 липня 2024 року по справі № 360/1360/23 грошового забезпечення, у тому числі й ЩГДВ, у розмірі 57883,41 грн здійснена відповідачем 25 грудня 2024 року, що підтверджено наданими в матеріали справи копіями платіжної інструкції від 25 грудня 2024 року № 13332 та розрахункового листа за грудень 2024 року, а також випискою по картковому рахунку позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24, яке набрало законної сили 19 грудня 2024 року, позов адвоката Каверіна С.М. в інтересах ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено;

визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2020 роках, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, виплаченої у лютому 2020 року та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виплаченої у лютому 2020 року;

зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2020 роках, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, виплаченої у лютому 2020 року та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виплаченої у лютому 2020 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Дослідженням наданої в матеріали справи довідки щодо перерахунку допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди (КМУ 889) згідно рішення суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24 встановлено, що ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у загальному розмірі 46703,92 грн, у тому числі: ГДО 2019 рік в сумі 4133,09 грн; ГДО 2020 рік 4133,09 грн; компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2015 рік 1928,78 грн; компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2016 рік 1928,78 грн; компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2017 рік 1928,78 грн; компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2018 рік 1928,78 грн; компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2019 рік 1928,78 грн; компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2020 рік 1928,78 грн; ОГД при звільненні 26865,09 грн.

Виплата позивачу нарахованого на виконання рішення суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24 грошового забезпечення у розмірі 44368,72 грн здійснена відповідачем 25 грудня 2024 року, що підтверджено наданими в матеріали справи копіями платіжної інструкції від 25 грудня 2024 року № 13337 та випискою по картковому рахунку позивача.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Статтею 1 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (абзац перший статті 7 Закону № 2050-III).

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159), відтворює положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизує підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Пунктом 4 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

З наведених правових норм слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 461/1390/16-а та від 15 травня 2024 року у справі № 200/5032/20-а.

У постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду виснував таке:

«29. Отже, Судова палата доходить висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

30. При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

31. Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

32. Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

33. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

34. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.».

Також у пункті 35 цієї постанові Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року, 17 листопада 2021 року, 27 липня 2022 року, 11 травня 2023 року (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20 відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювала такі висновки: [...]

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду; [...].

Суд вважає за необхідне застосувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20, щодо того, що нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а отже, невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Додаткове звернення з заявою про виплату компенсації втрати частини доходів від позивача норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не вимагають.

Повертаючись до обставин справи, суд зазначає, що, як слідує з позовної заяви, позивачка пов`язує своє право на отримання компенсації втрати частини доходів, яке є предметом спору по цій справі, із несвоєчасною виплатою їй відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, виплату якої здійснено 25 грудня 2024 року на виконання рішення суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24.

Проте з вищеописаних доказів судом встановлено, що НОМЕР_2 прикордонним загоном нарахування та виплата позивачці щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24 у грудні 2024 року не здійснювалась.

Відсутність виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», обумовлює й відсутність законодавчо визначених підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку із затримкою у виплаті цієї винагороди.

При цьому, суд зауважує, що правомірність вчинених відповідачем дій чи бездіяльності щодо виконання рішення суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24, виходить за межі предмету доказування по цій справі, тому суд не надає їй правової оцінки.

З наданих в матеріали справи доказів судом встановлено, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплачена за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачці відповідачем 25 грудня 2024 року на виконання рішення суду від 12 липня 2024 року по справі № 360/1360/23.

Також суд зауважує, що право позивачки на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою їй відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, виплату якої здійснено 25 грудня 2024 року на виконання рішення суду від 12 липня 2024 року по справі № 360/1360/23, було предметом розгляду у справі № 360/86/25.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 360/86/25 позов адвоката Каверіна С.М. в інтересах ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю;

визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, за весь час затримки їх виплати з лютого 2016 року по день фактичної виплати 25 грудня 2024 року;

зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, за весь час затримки їх виплати з лютого 2016 року по день фактичної виплати 25 грудня 2024 року.

Підсумовуючи наведені вище обставини, зважаючи, що відповідачем на виконання рішення суду від 18 листопада 2024 року у справі № 360/1065/24 не здійснювались нарахування та виплата позивачці щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судовим збором судом не вирішується, оскільки позивачка згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Каверіна Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова