Справа № 120/4711/25
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

09 квітня 2025 р. Справа № 120/4711/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши письмово матеріали заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до: Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, третя особа - Міністерство освіти і науки України

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного звернувся ОСОБА_1 із завою про забезпечення позову в якій просить:

- зупини дію рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 25 березня 2025 року «Про виявлення порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічний плагіат) в захищеній 15 грудня 2021 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.867.03 при Інституті законодавства Верховної Ради України дисертації ОСОБА_1 «Правове регулювання професійної діяльності в сфері державної служби: публічно-управлінський аспект», оформленого протоколом засідання від 25.03.2025 № 5(77);

- заборонити Національному агентству із забезпечення якості вищої освіти надсилати до Міністерства освіти і науки України копію рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 25 березня 2025 року «Про виявлення порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічний плагіат) в захищеній 15 грудня 2021 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.867.03 при Інституті законодавства Верховної Ради України дисертації Заболотного Андрія Володимировича «Правове регулювання професійної діяльності в сфері державної служби: публічно-управлінський аспект», оформленого протоколом засідання від 25.03.2025 № 5(77), з результатами проведеного аналізу виявлених за допомогою відповідного програмного забезпечення, а також візуального порівняння, фрагментів збігів щодо неправомірного використання наукових текстів, ідей, розробок, наукових результатів і матеріалів інших авторів без відповідного посилання, уточненими згідно з рішенням Комітету від 10 березня 2025 року № 9 (145), до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі;

- заборонити Міністерству освіти і науки України вчиняти будь-які дії по розгляду справи щодо наявності фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації в кандидатській дисертації ОСОБА_1 «Правове регулювання професійної діяльності в сфері державної служби: публічно управлінський аспект», захищеній 15 грудня 2021 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.867.03 при Інституті законодавства Верховної Ради України дисертації, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник зазначив, що рішення, розміщені на сайті відповідача, не видаляються навіть у разі визнання їх протиправними, про що у Єдиному реєстрі судових рішень наявні численні рішення судів, тому вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам в разі продовження протиправного вчинення Національним агентством дій всупереч закону та прийняття відповідних рішень у процесі розгляду скарги МОН про наявність фактів академічного плагіату в кандидатській дисертації, що готувалась ним упродовж 9 років, зокрема з часу вступу до аспірантури Національної академії державного управління при Президентові України після завершення денної форми навчанні в цій Академії та отримання диплому з відзнакою.

Крім того, послався на те, що рішення Національного агентства стосуватиметься третіх осіб, зокрема наукового керівника (доктор наук) та двох офіційних опонентів (доктор наук і кандидат наук), якими надано свої відгуки на дисертаційне дослідження, та обмеження їх прав, оскільки вони відповідно до ст. 6 Закону України «Про вищу освіту» позбавляються права участі в атестації здобувачів ступеня доктора філософії строком на два роки, а заклад вищої освіти чи наукова установа позбавляється права утворювати разову спеціалізовану вчену раду за відповідною спеціальністю строком на один рік.

Доказами, які підтверджують обставини того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав є вищезгадані дії Відповідача, який за допомогою програмного забезпечення, про сертифікацію якого невідомо, наперед визначив рішення, тим самим нівелюючи право бути заслуханим щодо додаткових пояснень та обґрунтувань, визначене законом.

Оскільки, наступним кроком є подання рішення Національного агентства до МОН, яким вирішується питання скасування рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня кандидата наук, відновити порушене право можна буде лише шляхом підготовки нового позову. Тобто, захист права може виявитися неефективним.

На переконання заявника, невжиття відповідних заходів забезпечення позову потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування, адже питання стосується і моїх прав, і прав згаданих третіх осіб.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги те, що матеріалів заяви достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.04.2020 у справі № 580/2403/19 зазначив наступне: …Підстави забезпечення позову, передбачені частини 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У відповідності до ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, у випадку, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову, у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема, зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення шляхом зупинення дії рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 25 березня 2025 року «Про виявлення порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічний плагіат) в захищеній 15 грудня 2021 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.867.03 при Інституті законодавства Верховної Ради України дисертації ОСОБА_1 «Правове регулювання професійної діяльності в сфері державної служби: публічно-управлінський аспект», оформленого протоколом засідання від 25.03.2025 № 5, заявник посилається на наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Оцінивши мотиви заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити, що такі мають бути досліджені під час розгляду справи по суті. Забезпечуючи такий позов до вирішення справи по суті, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що фактичні обставини справи, зокрема, встановлення правомірності чи неправомірності (протиправності) дій/бездіяльності/рішення суб`єкта владних повноважень, підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Більше того, під час вирішення питання про необхідність вжиття заходів забезпечення позову суд повинен досліджувати достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір чи звернувся до суду; чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе заявник їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З системного аналізу наведених вище процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, вважаю за необхідне зауважити, що безумовно, рішення, дії або бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів правовідносин. Це може завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Однак, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18 від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18, від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19 та від 29.01.2020 у справі № 280/4367/19.

Варто вкотре вказати, що підстави, які зазначає позивач у заяві про забезпечення позову є предметом розгляду справи по суті, а тому, встановлення обставин законності прийняття/неприйняття відповідного рішення, дій/бездіяльності відповідача, їх оцінка повинна бути надана судом з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення та пояснень інших учасників справи, при розгляді справи по суті.

Натомість, в заяві про забезпечення позову не наведено обставин, які є підставою для забезпечення позову, а саме обставин, які б свідчили про існування вже небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтовано причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрито у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав заявника у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності рішення/дій відповідача.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, доходжу висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 157, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні зави про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович