Справа № 640/20017/22
Суддя: Заїка Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Заїки М.М.,

суддів - Ганечко О.М., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі - Приватний нотаріус ОСОБА_3, позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі також відповідач), третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «Національні інформаційні системи»), в якому просила визнати протиправними та скасувати пункти 4 та 6 наказу відповідача від 11 жовтня 2022 року № 4364/5 про тимчасове блокування Приватному нотаріусу ОСОБА_3 доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі також ЄДР) строком на 3 місяці.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає що оскаржуваний наказ є протиправним та прийнятий без з`ясування всіх обставин. Позивач вказує, що вчинені нею нотаріальні дії відповідають положенням чинного законодавства, а тому у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного наказу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року справу було прийнято до провадження після передачі цієї справи з Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі абзаців 1-3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про прийняття оскаржуваного наказу відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Приватний нотаріус ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції допустив неправильне застосування пункту 3-1 частини першої статті 28 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV). Зокрема вказує, що спірна реєстраційна дія була пов`язана із збільшенням статутного капіталу ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» та включенням до складу цього товариства нового учасника. При цьому жодне положення чинного законодавства України не містить заборони на збільшення статутного капіталу та/або включення до складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю нових учасників, за умови, якщо один з поточних учасників такого товариства внесений до Єдиного реєстру боржників.

Позивач наголошує на тому, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача про те, що заява про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, яка була подана позивачу, не стосувалася засновника (учасника), який на момент подання заяви внесений до Єдиного реєстру боржників. Також вказує, що судом не прийнято до уваги, що внаслідок проведення спірної реєстраційної дії не змінилася частка ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ».

Крім того позивач зазначає, що суд першої інстанції не встановив, чи була дотримана відповідачем процедура розгляду скарги. Зокрема, в оскаржуваному наказі не було обґрунтовано, які саме права ОСОБА_2 були порушені вчиненням спірної реєстраційної дії.

Окремо скаржник позивач звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про здійснення розгляду справи з проведенням судового засідання та викликом сторін.

Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 16 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзивів на апеляційну скаргу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Зауважив, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність тверджень позивача про те, що Міністерством юстиції України було порушено законодавство з розгляду скарг у сфері державної реєстрації юридичних осіб. Наголошено, що на момент накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_1 у ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» їй належало 100% статутного капіталу чи відсотку права голосу цієї юридичної особи, то їх зменшення/зміна прямо впливає на права скаржника щодо отримання належних грошових коштів за виконавчим провадженням.

При цьому відповідач зазначає, що доводи позивача про те, що спірна реєстраційна дія не стосувалася ОСОБА_1 як засновниці ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ», є необґрунтованими, оскільки внаслідок проведення вказаної реєстраційної дії ОСОБА_1 втратила 100% частку у статутному капіталі (та право голосу) ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ». Тобто, незважаючи на те, що сама заява була подана іншою особою, ця реєстраційна дія прямо стосується боржника. Водночас здійснення державним реєстратором реєстраційної дії, внаслідок якої розмір арештованої частки був зменшений до 10% є порушенням вимог чинного законодавства про державну реєстрацію юридичних осіб, яке призвело до створення перешкоди виконання судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_2 .

Крім того відповідач зазначає, що тимчасове блокування доступу позивачу до ЄДР строком на 3 місяці належить до дискреційного повноваження Міністерства юстиції України та є альтернативною санкцією. Враховуючи характер правовідносин та ступінь вини позивача, відповідач прийняв об`єктивне рішення про тимчасове блокування доступу, яке відповідало обставинам справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована як приватний нотаріус Київського міського територіального округу.

На підставі заяви від 21 жовтня 2021 року керівника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» позивачем 22 жовтня 2021 року вчинено реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 017079385 «Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера). Зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновника (учасників) юридичної особи. Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

06 грудня 2021 року ОСОБА_2 подано до Міністерства юстиції України скаргу на реєстраційні дії позивача з проханням скасувати спірну реєстраційну дію, анулювати доступ, зокрема і позивачу до Єдиного державного реєстру.

Висновком Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 19 січня 2022 року рекомендовано відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 .

Дорученням Міністра юстиції України від 19 липня 2022 року № 220/1/48-22 зазначену скаргу винесено на повторний розгляд.

Висновком Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 08 серпня 2022 року рекомендовано залишити скаргу ОСОБА_2 без розгляду по суті у зв`язку з тим, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено.

Дорученням Міністра юстиції України від 15 вересня 2022 року № 317/1/48-22 зазначену скаргу винесено на повторний розгляд.

Висновком Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2022 року рекомендовано скаргу задовольнити частково, скасувати, зокрема, спірну реєстраційну дію щодо ТОВ «ТРЕЙД ВЕСТ» та тимчасово заблоковано позивачу доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 місяці.

Пунктом 4 наказу Міністерства юстиції України від 11 жовтня 2022 року № 4364/5 про задоволення скарги відповідно до абзацу 2 та 3 частини шостої, пунктів 2, 4 частини сьомої статті 34 Закону № 755-IV та порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 ОСОБА_3 тимчасово заблоковано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 місяці.

Не погоджуючись з таким наказом та вважаючи наказ в оскаржуваній частині протиправним, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про законність рішення Міністерства юстиції України щодо тимчасового блокування доступу Приватному нотаріусу ОСОБА_3 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки під час перевірки встановлені порушення позивачем вимог пункту 3-1 частини першої статті 28 Закону № 755-IV.

Зокрема суд зауважив, що враховуючи те, що на корпоративні права ОСОБА_1 , яка є учасником (засновником) з часткою статутного капіталу 100% ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ», накладено арешт, виключною підставою для вчинення дій щодо державної реєстрації змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, є збільшення розміру такої частки засновника (учасника) (у даному випадку - ОСОБА_1 . Натомість, спірними реєстраційними діями розмір частки засновника (учасника) ОСОБА_1 зменшився зі 100% до 10%.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228 (в редакції чинній на момент здійснення оскаржуваних дій, далі - Положення № 228) Міністерство юстиції України (далі також Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації (пункт 1).

Відповідно до підпункту 2-2 пункту 3 Положення № 228 основними завданнями Мін`юсту є зокрема забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності.

Згідно з пунктом 4 Положення № 228 Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань:

83-7) здійснює відповідно до закону контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, в тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до закону, та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені законом; державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності;

83-10) розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави врегульовано Законом № 755-IV.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 755-IV державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації визначено статтею 34 Закону № 755-IV, згідно якої рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії;

2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;

3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Єдиного державного реєстру іншими особами.

Під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється також перевірка відповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, що оскаржувалися до відповідного територіального органу.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації (крім скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії), які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.

Відповідно частини четвертої статті 34 Закону № 755-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації подається у письмовій формі та має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), номер телефону та/або адресу електронної пошти, суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, а також прохання (вимоги) скаржника та дату складення скарги. Якщо з дня прийняття оскаржуваного рішення, здійснення дії або бездіяльності спливло більше двох місяців, а у випадку, передбаченому абзацом другим частини третьої цієї статті, - більше одного місяця, скарга має містити також відомості про дату, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації має бути підписана скаржником. Така скарга може бути подана в електронній формі, за умови підписання її скаржником з використанням засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри.

До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації можуть бути додані документи (їх копії), що підтверджують порушення прав скаржника.

До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, що подається представником скаржника, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена у встановленому порядку.

У відповідності до частини шостої статті 34 Закону № 755-IV за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу: про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації); про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації); про залишення скарги без розгляду по суті.

Відповідно частини сьомої статті 34 Закону № 755-IV у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру (пункту 4).

Рішення про скасування реєстраційної дії, про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру, про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України за результатами розгляду відповідної скарги приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина десята статті 34 Закону № 755-IV).

На виконання вимог указаної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок № 1128).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1128 розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Дія забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг сфері державної реєстрації, положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Пункт 9 Порядку № 1128 визначає, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 січня 2020 року № 71/5 (далі - Положення № 71/5) колегії є постійно діючими консультативно-дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком № 1128, здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави.

Згідно пунктів 1, 4, 10 розділу III Положення № 71/5 формою роботи Колегії є засідання. Дата, час і місце проведення засідання Колегії визначаються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом. Персональний склад членів Колегії, що беруть участь у відповідному засіданні, визначається з головою Колегії.

Розгляд Колегією скарги у сферах державної реєстрації здійснюється а такій послідовності:

1) доповідь посадової особи Мін`юсту чи відповідного територіального органу по суті скарги у сферах державної реєстрації, відповіді на питання Колегії;

2) надання усних пояснень особами, запрошеними для розгляду відповідної скарги у сферах державної реєстрації колегіально;

3) обговорення Колегією скарги у сферах державної реєстрації;

4) винесення співголовою Колегії на голосування проекту рішення за результатом колегіального розгляду скарги у сферах державної реєстрації;

5) голосування Колегією за результатом розгляду скарги у сферах державної реєстрації.

За результатом розгляду скарги у сферах державної реєстрації Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини від персонального складу Колегії, визначеного відповідно до пункту 1 цього розділу. У разі рівного розподілу голосів голос співголови Колегії є вирішальним.

Зміст наведених норм свідчить про те, що Міністерство юстиції України наділене повноваженнями щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, які подано особою, яка вважає, що її права порушено у письмовій формі з дотриманням вимог Закону. При прийнятті висновку Колегія повинна перевірити всі обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі, обґрунтованість заперечень. За наслідками такої перевірки Колегія повинна об`єктивно встановити, чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 подано скаргу на реєстраційні дії, проведені Приватним нотаріусом ОСОБА_3 щодо ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ», в якій зазначено, що ОСОБА_2 є стягувачем у межах ВП НОМЕР_1, що здійснюється Шевченківським районним відділом ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 912 634,03 долара США. Постановою державного виконавця від 12 березня 2020 року у ВП НОМЕР_1 було накладено арешт на рухоме майно боржника - корпоративні права, належні ОСОБА_1 , а саме, на частку статутного капіталу 100% ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ»; відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України. Водночас, спірною реєстраційною дією позивача внесено зміни щодо складу учасників та частки в статутному капіталі ОСОБА_1 , яка зменшена зі 100% до 10%.

У запереченнях на скаргу ОСОБА_1 зазначено, що скарга подана особою, яка не має на це повноважень, оскільки скаржником не подано доказів на підтвердження його порушених прав. Вказувала, що оскільки частка у статутному капіталі ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» не була реалізована (продана) боржником, а був збільшений розмір статутного капіталу за рахунок додаткового вкладу третьої особи, ОСОБА_1 мала підстави для звернення до реєстраторів для вчинення реєстраційних дій, що не є порушенням статті 56 Закону України «Про виконавче провадження». Звернута увага, що накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства не позбавляє боржника права ведення поточної господарської діяльності.

У поясненнях на скаргу ОСОБА_3 зазначено, що спірна реєстраційна дія була проведена на підставі заяви керівника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» від 21 грудня 2021 року, не стосувалася учасника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» ОСОБА_1 та передбачала включення до Державного реєстру юридичних осіб інформації про ще одного учасника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» - ОСОБА_4 ; жодна інформація щодо учасника ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» ОСОБА_1 у вказаній заяві не містилася, тим більше, нею не змінювалася. Також внаслідок проведення спірної реєстраційної дії не змінилася частка ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ».

Надаючи оцінку прийнятому Міністерством юстиції України наказу та діям Приватного нотаріусу ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Пунктом 3 частини другої статті 6 Закону № 755-IV визначено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації.

Згідно з пунктом 3-1 частини першої статті 28 Закону № 755-ІV підстави для відмови у державній реєстрації: заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, подано щодо засновника (учасника), який на момент подання заяви внесений до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці, крім випадку збільшення розміру такої частки.

З наявної в матеріалах справи копії заяви щодо державної реєстрації юридичної особи (крім господарських формувань та органів влади) (з 11 липня 2021 року) за формою 2 вбачається, що вона подана ОСОБА_4 21 жовтня 2021 року щодо включення відомостей щодо зміни засновників (учасників) або відомостей про таких осіб у зв`язку зі збільшенням статутного капіталу з 18 500 грн до 185 000 грн; розмір частки засновника (учасника) ОСОБА_1 - 18 500 грн (10%), розмір частки засновника (учасника ОСОБА_4 - 166 500 грн (90%).

Водночас постановою про арешт майна боржника від 12 березня 2020 року у ВП НОМЕР_1 накладено арешт на майно, що належить боржнику ( ОСОБА_1 ) - корпоративні права належні ОСОБА_1 , яка є учасником (засновником) з часткою статутного капіталу 100% ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ», про що внесено запис в Єдиний реєстр боржників.

Відповідно до статті 96-1 Цивільного кодексу України

Права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

Учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом:

1) брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом;

2) брати участь у розподілі прибутку юридичної особи і одержувати його частину (дивіденди), якщо така юридична особа має на меті одержання прибутку;

3) у випадках, передбачених законом та установчим документом, вийти з юридичної особи;

4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом;

6) одержати частину майна юридичної особи у разі її ліквідації в порядку та у випадках, передбачених законом, установчим документом (право на ліквідаційну квоту).

Аналізуючи вказану статтю можна дійти висновку, що частка статутного капіталу у 100% передбачає право особи на отримання усього прибутку (дивідендів) юридичної особи та усіх активів, в разі її ліквідації.

Водночас отримання ОСОБА_4 90% частки статутного капіталу ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» фактично змінює частку ОСОБА_1 , оскільки її частка в статутному капіталі ТОВ «ТРЕЙД-ВЕСТ» із 100% зменшилася до 10%.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснення Приватним нотаріусом ОСОБА_3 спірної реєстраційної дії, внаслідок якої розмір арештованої частки був зменшений до 10% є порушенням вимог чинного законодавства про державну реєстрацію юридичних осіб, яке призвело до створення перешкод для виконання судового рішення, ухваленого на користь стягувача.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що хоча заява про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи подано ОСОБА_4 , така заява прямо стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 .

Отже, позивач прийняла рішення від 22 жовтня 2021 року за № 017079385 всупереч забороні на вчинення таких реєстраційних дій.

Водночас висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2022 року містить обґрунтовані відомості щодо наявності обставин, якими обґрунтовано скаргу, перевірені відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та встановлено, що оспорюване рішення мало місце та воно вчинено позивачем не на законних підставах.

Слід зазначити, що мотиви як позову, так і апеляційної скарги ґрунтуються, серед іншого, також і на міркуваннях позивача що непропорційності обраного відповідачем виду відповідальності позивача за допущені порушення.

Право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Мін`юсту, йому ж надано повноваження самостійно визначати вид санкції при прийнятті рішення, враховуючи допущені порушення законодавства.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Р(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 1540/3392/18, відповідно до яких за наявності встановлених порушень державним реєстратором чинного законодавства, у суб`єкта владних повноважень наявне законодавчо закріплене право адміністративного розсуду щодо встановлення строку блокування доступу державного реєстратора до реєстру.

При цьому процедурних порушень, які б впливали на юридичну силу оскаржуваного наказу, відповідачами допущено не було.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про прийняття оскаржуваного наказу відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому, заявлені позовні вимог не підлягають задоволенню як такі, що не підтверджені документально та нормативно під час розгляду справи.

Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції помилково розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження, слід зазначити таке.

Так, статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Із змісту положення частини другої статті 12 КАС України вбачається, що в порядку спрощеного позовного провадження можуть розглядатися не лише справи незначної складності, але й інші справи, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.

Отож, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

Зважаючи на положення частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС, прямої заборони розглядати цю справу у порядку спрощеного провадження, немає. За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суду дозволено розглядати цю справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).

Таким чином, доводи позивача щодо безпідставного розгляду судом першої інстанції цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження є помилковими.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваного наказу.

Відповідно до статті 6 КАС України та статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на наведене апеляційний суд надав правову оцінку визначальним доводам апеляційної скарги. Суд зауважує, що не надання оцінки іншим доводам сторін жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 48, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.М. Заїка

Судді О.М. Ганечко

В.П. Мельничук

Повний текст постанови складено та підписано 07 квітня 2025 року.