Справа № 440/3908/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3908/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянувши матеріали заяви про зміну позовних вимог у справі №440/3908/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для її обчислення - січень 2008 року, з утриманням раніше виплачених сум,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для її обчислення - січень 2008 року, з утриманням раніше виплачених сум,

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 30.01.2020 по 20.05.2023 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 30.01.2020 по 20.05.2023 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Ухвалою суду від 31.03.2025 позов залишено без руху.

Судом в ухвалі від 31.03.2025 зазначено, що відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України у редакції на час виникнення спірних правовідносин) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Разом із тим, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22.

Відповідно до частин першої другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22

Оскільки грошове забезпечення є щомісячним платежем, позивач не заперечує факт його своєчасної виплати, про виплату грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 20.05.2023 у меншому розмірі було відомо кожного наступного місяця за місяцем виплати відповідно.

Суд враховує поширення дії частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності, саме тому застосовує трьохмісячний строк звернення до суду з позовом лише до відносин з 19.07.2022 по 20.05.2023.

Щодо відносин за період з 01.01.2020 по 18.07.2022 суд вважає, що строк звернення до суду з позовом не пропущено.

03.04.2025 до суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для її обчислення - січень 2008 року, з утриманням раніше виплачених сум,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для її обчислення - січень 2008 року, з утриманням раніше виплачених сум (зі змінами),

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 19.07.2022 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 19.07.2022 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Водночас суд зазначає, що з огляду на висновки Верхового Суду, які зазначені в постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 та враховуючи висновки суду, які викладено в ухвалі від 31.03.2025 позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом в частині вимог за 19.07.2022.

Позивачем не надано до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з вимогами за 19.07.2022.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зважаючи на те, що позивачем вживалися заходи з метою усунення недоліків позовної заяви, однак недоліки позовної заяви не усунуто, суд вважає за можливе продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк усунення недоліків позову (з урахуванням наданого до суду уточненого позову) до закінчення десятиденного строку з дня отримання цієї ухвали.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.І. Бевза