Справа № 635/2414/25
Суддя: Якішина О. М.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 635/2414/25
Провадження 2-а/635/95/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Старишко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 20.03.2025 року № 719 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 20.02.2004 року він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно довідки № 629 від 16.04.2004 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 04.11.2003 він визнаний непридатним у мирний час та обмежено придатним у воєнний час. Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 733739 з 01.08.2021 йому встановлено третю групу інвалідності. 20.09.2021 він пройшов повторний огляд, інвалідність встановлена безстроково, акт огляду МСЕК № 529 від 20.09.2021. Оскільки він є особою з інвалідністю, то не підлягає мобілізації.

20.03.2025 року на блокпосту «Пісочинському» його було зупинено співробітниками у воєнній формі, які не представилися та документів, шо підтверджують повноваження не надали, та повідомили, що він перебуває у розшуку ТЦК, після чого відвезли його до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де вручили підписану начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 постанову №719 від 20.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому йому не було пояснено за яке правопорушення він притягається до відповідальності, не роз`яснено права та обов`язки, написати заперечення чи пояснення не дали, права на правничу допомогу позбавили. Згідно оскаржуваної постанови, він не прибув за повісткою до ТЦК та не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності законом 3633-ІХ свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Сама постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить відомостей про те, які саме персональні дані мали бути уточнені, як військовозобов`язаним, і відповідач мав змогу отримати будь-яку інформацію шляхом електронної взаємодії з іншими реєстрами відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП. Також постанова не містить доказів його вини, ураховуючи, що повістка про явку на 03.03.2025 надійшла 19.03.2025, що у розумінні п. 41 Порядку № 560 не є належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отримавши 19.03.2025 повістку про явку на 03.03.2025 р., наступного дня він поїхав до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але на блокпосту його затримали. Також посилається на те, що строк проведення мобілізації тривав протягом 90 днів, починаючи з 03.03.2022 року та з закінченням цього терміну сплив, а тому у нього не виник обов`язок оновити свої дані. Крім того, шістдесятиденний строк на уточнення даних також сплив 16.07.2024, тобто з 17.07.2024 р. починає відлік строк притягнення його до адміністративної відповідальності, але постанова складена лише 20.03.2025, що вказує на її протиправність.

Вважає, що постанова за №719 по справі про адміністративне правопорушення за п.3 ст.210-1 КУпАП від 20.03.2025 р. є незаконною, та повинна бути скасована, а провадження по цій справі закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 01.04.2025 року відкрито провадження у справі. Витребувано матеріали, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

09.04.2025 року до суду від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_1 дійсно є особою з інвалідністю, проте незважаючи на наявність у позивача підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, останній не скористався своїм правом на таке одержання, а тому станом на дату винесення постанови позивач не мав діючої відстрочки, процедура одержання якої передбачена Постановою № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». Відповідно до повістки № 2507940 військовозобов`язаному ОСОБА_1 необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 03.03.2025 о 14:00 годині для уточнення даних. Дана повістка відповідно до п. 34 Постанови № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» була надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання позивача після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. Зазначена у ній адреса збігається із зареєстрованим місцем проживання позивача. Відповідно до п. 41 вищезгаданої постанови належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора. Як вбачається з трекінгу AT «Укрпошта» 008, 25.02.2025 зазначена повістка вже перебувала у відділенні (62401 с. Надточії), а отже майже місяць перебувала у відділенні. З огляду на вищевикладене, та на підставі того, що позивач все ж таки отримав зазначену повістку 19.03.2025, можна дійти до висновку про факт обізнаності останнього про зазначене поштове відправлення, яке перебувало у відділенні. Таким чином, відповідачем були здійсненні всі заходи для належного підтвердження оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Абзацом 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону 3633 під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Таким чином, з моменту набуття чинності Законом 3633 законодавцем було встановлено новий обов`язок громадянам України, які перебувають на військовому обліку, оновити дані, та, відповідно, встановлено терміни для такого оновлення. Проте, зазначену вимогу Позивачем було проігноровано, а дані останнім були оновлені лише 27.03.2025, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Внаслідок вищезазначених протиправних дій під час особистої явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 уповноваженими посадовими особами було складено протокол № 719 від 20 березня 2025 р. про виявлення факту порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вважає хибним ствердження позивача щодо того, що справа про адміністративне правопорушення розглядалась не в його присутності, а також щодо того, що він не був оповіщений про місце і час розгляду справи, оскільки як постанова, так і протокол містять підписи останнього. Факт підписання протоколу та постанови позивачем також спростовує ствердження позивача про його можливість користуватись правами, які передбачені Конституцією України. Більше того, під час розгляду справи позивачем не було надано жодних пояснень і зауважень, які б останній хотів додати до протоколу. Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Враховуючи вищевикладене, у ІНФОРМАЦІЯ_6 були всі підстави притягнути позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач, його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала.

У судове засідання представники відповідачів не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 719 від 20.03.2025 року на ОСОБА_1 накладено штраф за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у сумі 17000,00 гривень.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 20 березня 2025 року під час перевірки документів в ІНФОРМАЦІЯ_5 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 . Абзацом 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі - Закон № 3633-ІХ), який набув чинності 18.05.2024, визначено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ, громадянину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 було сформовано та направлено повістку через AT «Укрпошта» для уточнення даних, та з`явитися до 03.03.2025 о 14:00 годин, але він не прибув.

Також ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 210-1 ч. 3 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів ПКМУ від 30.12.2022 року №1487, абз. 8 ч. 3. абз. 3, 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих і перехідних положень» Закону 3633-ІХ, абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності законом 3633-ІХ свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абз. 2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024) громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Положення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у наведеній вище редакції підлягали застосуванню з 18.05.2024.

Відповідно до абз. 4 підп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначений Порядком організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Згідно з абз. 3 підп. 10-1 п. 1 Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 19 Порядку № 1497 встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, чинним законодавством передбачено три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, у позивача виник обов`язок з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно уточнити персональні дані.

При цьому, починаючи з 17.07.2024 не вчинення позивачем дій, які він повинен був вчинити у визначений законом строк, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Пунктом 19 Порядку № 1497 встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Як вбачається з електронної копії військово-облікового документа, створеного у програмі «Резерв +», позивач обновив свої персональні дані 27.03.2025 року, тобто з порушенням встановленого законом строку, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Доказів уточнення до 16.07.2024 включно своїх персональних даних ОСОБА_1 та його представником до суду не надано, відсутні будь-які посилання на виконання цього обов`язку позивачем.

Обґрунтовуючи безпідставність висновків про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, позивач посилався на приписи примітки до ст. 210 КУпАП, згідно з якою положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Втім, у спірних правовідносинах примітка до ст. 210 КУпАП не підлягає застосуванню, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнити персональні дані військовозобов`язаного, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Крім того, позивачем не зазначено яку саме інформацію відповідач мав можливість отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки не надає до суду доказів, які б свідчили про вчинення ним відповідних дії щодо уточнення його персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, а саме в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно.

Отже, наведені доводи позивача висновків суду щодо наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не спростовують.

Сам лише факт наявності обставин, що є підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу, не позбавляло позивача, якому встановлено третю групу інвалідності, обов`язку вчасно оновити свої персональні дані військовозобов`язаного.

Позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, чим порушив правила військового обліку і вчинив порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу.

Щодо нез`явлення позивача за повісткою суд зазначає наступне.

Повісткою № 2507940 ОСОБА_1 викликано до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 03.03.2025 р. на 14-00 год. для уточнення даних.

За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560).

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487), додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (пункт 2 Порядку № 1487).

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу норми матеріального права вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для уточнення військово-облікових даних, взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (пункт 23 Порядку № 560).

Згідно наданого позивачем до позовної заяви відстеження поштового відправлення за № 008 на сайті АТ «Укрпошта», повістка про явку до ТЦК на 03.03.2025 р. була направлена відповідачем 21.02.2025 року і прибула до відділення у с. Надточії 25.02.2025 р. та вручена позивачу 19.03.2025 р.

Отже, повістка була направлена позивачу завчасно, проте позивач протягом трьох тижнів без поважних причин повістку не отримував, внаслідок чого у визначену дату до відповідача не з`явився, а 20.03.2025 року його було примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стосовно дотримання відповідачем процедури та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи, що є гарантією реалізації наданих ст. 268 КУпАП прав, зокрема, на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання пояснень та доказів, заявлення клопотань, здійснення захисту.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як встановлено ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови, судом не вбачається її невідповідності вимогам КУпАП, а посилання позивача на те, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, не надано можливості написати заперечення чи пояснення, а також позбавили його права на правничу допомогу, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до протоколу № 719 від 20.03.2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, другий примірник якого того ж дня був отриманий позивачем, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомлено про дату та час розгляду справи на 20.03.2025 року на 14-40 год., що підтверджується його підписом у відповідній графі протоколу. При цьому будь-яких зауважень та пояснень до протоколу позивач не вніс, в тому числі про намір скористатися правовою допомогою. Зазначене спростовує доводи позивача щодо порушення його права на участь у розгляді справи та права на захист.

Позивач мав можливість надати пояснення по справі, заявити клопотання, надати докази, скористатися правовою допомогою, але своїм правом не скористався, тому відповідачем було дотримано встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП судом не встановлено.

В подальшому 20.03.2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та винесено оскаржувану постанову, копія якої в той же день була отримана позивачем. Вказані обставини позивачем не заперечуються.

Відповідно до витягу з "Резерв+", наданого позивачем, ОСОБА_1 уточнив свої облікові дані лише 27.03.2025 р., тобто з порушенням передбачених законом строків.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем строків притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення, то суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Позивач мав уточнити дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно. Тож, оновлення даних в будь-який інший день після 17.07.2024 утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постановою від 20.03.2025 р., тобто у строк не пізніше одного року з дня його вчинення.

Отже, враховуючи викладене суд зазначає, що відповідачем дотримано процедуру та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Таким чином, судовим розглядом підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним.

Оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 10, 72 - 80, 205, 246, 250, 271, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Якішина