Справа № 160/6083/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2025 року м.Дніпросправа № 160/6083/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 160/6083/24 (суддя Кучугурна Н.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) щодо ненадання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочки від призову на підставі абз.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому він постійно доглядає за своєю бабусею ОСОБА_2 , яка є інвалідом II групи, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААГ №549604 від 07.12.2023 Міжрайонної онкологічної МСЕК №2, та відповідно до довідки №164 від 30.11.2023, виданої КНП «ЦПМСД №7» КМР, потребує постійного стороннього догляду. Відтак, вважає, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3544-ХІІ від 21.10.1993. Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (по особовому складу) від 09.06.2023 №170-РС відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» позивач був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини - необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд), що підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 16.06.2023 №164. Обставини, що були підставою для звільнення позивача з військової служби, не змінилися, а отже вважає, що позивач не може бути мобілізований без його згоди. З метою отримання відстрочки від призову за мобілізацією відповідно до ст. 23 Закону №3544-ХІІ позивач звернувся до відповідача, та надав необхідні документи. Проте 01.03.2024 його викликали до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вручення повістки на відправку, що свідчить про відмову у наданні йому відстрочки. Також позивачу було надано лист від 29.02.2024 №1955, в якому зазначено про неможливість надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з ненаданням довідки про отримання компенсації за надання догляду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859 або рішення суду щодо встановлення юридичного факту догляду за бабусею. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому відстрочки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Із рішенням суду не погодився позивач, була подана апеляційна скарга. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, позивач просить скасувати оскаржене ним рішення та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що позивач є особою, що постійно здійснює догляд за бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААГ №549604 від 07.12.2023, Міжрайонна онкологічна МСЕК №2 є інвалідом II групи, та відповідно до довідки №164 від 30.11.2023 року виданої КНП «ЦПМСД №7» КМР - потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_1 проживає разом з бабусею ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 ., що підтверджується актом ОСББ «УСПІХ-47». Наразі ОСОБА_2 , має лише позивача як єдиного близького родича, інші особи відсутні.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що солдат ОСОБА_1 наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (по особовому складу) від 09.06.2023 №170-РС був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини - необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд). Вказане підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 16.06.2023 №164.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є бабусею позивача, що підтверджується відповідними документами.

Як зазначено у довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.11.1997, серія 12ААГ №549604, ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи безстроково.

Згідно з наданою позивачем довідкою (протокол №164) від 30.11.2023, ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до довідки №164 від 30.11.2023 ОСОБА_1 є соматично здоровим та може бути помічником фізичної дієздатної особи, яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. Копії вказаних довідок наявні у матеріалах справи.

Згідно з актом №14 від 07.11.2023, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2021 року та на час складання акту разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач звернувся до відповідача зі зверненням з метою отримання відстрочки від призову під час мобілізації, у зв`язку з доглядом за бабусею

Листом від 29.02.2024 позивачу повідомлено, що належних підтверджень щодо здійснення ним постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 не надано. Для отримання відстрочки необхідно додатково надати письмові документи або засвідчені належним чином їх копії, які будуть підтверджувати факт догляду, а саме довідку про отримання компенсації за надання догляду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 або рішення суду щодо встановлення юридичного факту факту догляду за бабусею.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови йому у надані відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в спірному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі - Закон №389), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалась і станом на час розгляду справи воєнний стан продовжує свою дію.

Правове регулювання відносин між позивачем та відповідачем здійснює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

Відповідно до ст. 1 цього Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Абзацом 12 ч. 1 ст.23 Закону №3545-ХІІ (у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є бабусею позивача ОСОБА_1 .

Як зазначено у Довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Міжрайонної онкологічної МСЕК №2, серія 12 ААГ №549604 від 07.12.2023, ОСОБА_2 є інвалідом II групи.

30.11.2023 Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №7» Криворізької міської ради була видана довідка (протокол №164) про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Однак, суд зазначає, що визначення терміну «медичний висновок» наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я» від 18.09.2020 № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

У пункті 3 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 № 705, термін «медичний висновок» вжито у значенні висновку у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого поліцейського.

У пункті 3 розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, термін «медичний висновок» визначено, як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Отже, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

В свою чергу, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

З наведеного вбачається, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).

Положенням № 1317 визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до пункту 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття «постійного догляду», який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

При цьому, поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Повноваження лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я визначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання», в якій зазначено, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу (далі - висновок ЛКК) видається лікарською консультативною комісією (далі - ЛКК) закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю.

Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.

Наведені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2024 у справі №120/1909/23.

Як зазначено вище, 30.11.2023 Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №7» Криворізької міської ради була видана довідка (протокол №164) про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Проте, вона не відповідає формі № 080-2/о, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я».

З огляду на викладене вище, позивач не надав відповідачу доказів на підтвердження існування підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

У даному випадку, для підтвердження необхідності постійного стороннього догляду за бабусею, позивач повинен був надати відповідачу висновок медико-соціальної експертної комісії.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, колегія суддів не встановила підстав для скасування оскарженого рішення та ухвалення нового у справі.

Оскільки вимоги позивача судом апеляційної інстанції не задоволено, відсутні підстави для розподілу судових витрат згідно ст.139 КАС України.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст. 316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 160/6083/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак