Справа № 640/35151/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС в м. Києві (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність дій відповідача щодо нарахувань в інтегрованій картці позивача. Позивач зазначає, що в спірний період був офіційно працевлаштований, в зв`язку з чим страхові внески за нього сплачував роботодавець.
В зв`язку з реалізацією положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дана адміністративна справа 05 лютого 2025 року надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, призначено до розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
10 квітня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що враховуючи перебування ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на обліку у ГУ ДПС у м. Києві в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) (далі - ІКП) станом на 30.04.2019 обліковувались автоматичні нарахування єдиного внеску за 2017 рік та щоквартальні нарахування за період з І кварталу 2018 року по І квартал 2019 року у розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць згідно обраних систем оподаткування в сумі 21 030, 90 грн, а саме: - за 2017 рік по терміну сплати 09.02.2018 в сумі 8448,00 грн; - І-ІV квартали 2018 року по термінах сплати: 19.04.2018 (2457,18 грн), 19.07.2018 (2457,18 грн), 19.10.2018 (2457,18 грн), 21.01.2019 (2457,18 грн); - І квартал 2019 року по термінах сплати: 19.04.2019 (2754,18 грн).
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно довідки ОК-5 позивача він в періоди з жовтня по грудень 2018 року, а також з лютого 2019 року по вересень 2021 року був офіційно працевлаштований, за нього сплачено страхові внески.
Вважаючи Вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що виклад нормативно-правового регулювання здійснюється в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 1 статті 5 Закону №2464-VI передбачено, що облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом. Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Взяття на облік осіб, зазначених: в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей.
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI передбачено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Згідно з п. 4 п. 1 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Суд відхиляє доводи позивача щодо неналежного оформлення спірної вимоги, оскільки як обов`язок сплати ЄСВ, так і відповідні нарахування податкового органу мають об`єктивний характер. Як наслідок, необґрунтованою є позиція про те, що помилка в оформленні вимоги свідчить про відсутність податкового боргу. В даній справі відповідачем надано розрахунок спірної вимоги, за змістом якої вона складена за період: 2017-2018 роки та 1-ий квартал 2019 року.
Стосовно стверджуваної неузгодженості дати вимоги та дати, станом на яку визначено заборгованість, суд зазначає, що позивач оскаржує узгоджену вимогу, в які в номері вказано літеру «У» - вказане відповідає п. 4, 5 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Тобто, в наявності затримка щодо дати узгодженості вимоги, однак вона в будь-якому разі не впливає на існування боргу як такого.
З цих же підстав відхиляються доводи позивача про направлення такої вимоги порушення порядку повідомлення про борг не скасовує борг як такий, однак може бути враховане при вирішення питань, для яких обізнаність про борг має юридичне значення (наприклад, строк звернення до суду).
Позивач зазначав, що вимога має недоліки структури і змісту, однак судом повторно наголошується на тому, що формальні порушення не впливають на правомірність спірних актів, якщо не могли вплинути на їх зміст. В даній справі судом такого впливу не встановлено, оскільки доводи позивача стосувались номеру банківського рахунку. Не впливає на правомірність вимоги і її формування у вихідний день.
Доводи щодо порядку отримання вимоги позивачем судом відхиляються, оскільки юридичне значення для вирішення питання про належність направлення вимоги має не фактичне місце проживання позивача, а відомості державного реєстру.
Добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Позивач посилався на формування вимоги неіснуючим органом, однак не врахував, що в 2021 році існуючий орган лише надав статусу узгодженої вимозі, сформованій в 2019 році і направив її до органу примусового виконання.
Судом відхиляються доводи позивача щодо підстав для формування вимоги, оскільки однією з таких підстав є дані контролюючого органу, а нарахування в юридичній ситуації позивача мали автоматичний характер виходячи з наявності мінімального обов`язкового внеску, що не вимагало проведення перевірки чи подання звітності.
Також позивач зазначав, що він був найманим працівником і за нього сплачувався ЄСВ.
Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 06.02.2025 року у справі №160/5434/19.
Довідка ОК-5 це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З урахуванням раніше викладених положень законодавства слід дійти висновку, що довідка ОК-5 є належним джерелом відомостей про зайнятість особи, а також про сплату роботодавцем страхових внесків за таку особу як найманого працівника.
Відповідачем надано розрахунок, згідно якого вимога сформована за 2017-2018 роки, а також за І квартал 2019 року.
Згідно форми ОК-5 позивача він був офіційно працевлаштований та за нього сплачувались страхові внески:
1) 2017 рік: відомості про працевлаштування відсутні;
2) 2018 рік: жовтень-грудень;
3) 2019 рік: лютий-березень.
Отже, вимога є правомірною в частині нарахувань за періоди, в які позивач не був працевлаштований і за нього не сплачувався ЄСВ як за найманого працівника. Проте, за періоди працевлаштування вимога підлягає скасуванню.
Отже, відповідач визначив позивачу Вимогою заборгованість з ЄСВ на суму, яка частково підлягає скасуванню:
1) 2017 рік: нараховано 8448,00 грн, нарахування правомірне у повному обсязі;
2) 2018 рік: нараховано 2457,18*4 за кожен квартал, однак весь 4-ий квартал позивач працював, тому нарахування у розмірі 2457,18 грн за 4-ий квартал є протиправним;
2) 2019 рік: нараховано 2754,18 грн за 1-ий квартал, однак 2 з 3 місяців позивач працював. Відповідно, нарахування у розмірі 1836,12 грн за два місяці є протиправними.
Узагальнюючи вказане, вимога підлягає скасуванню на суму 2457,18 (4-ий квартал 2018 року) + 1836,12 грн (лютий-березень 2019 року) = 4293,30 грн. В іншій частині вимога є правомірною.
Працевлаштування позивача в наступні періоди не має юридичного значення, оскільки вимога сформована за конкретні періоди, що і визначало межі судового розгляду правова оцінка надається нарахуванням за такі періоди.
Доводи сторін щодо відкриття виконавчого провадження перебувають за межами судового розгляду цієї справи, оскільки стосуються порядку поводження з вимогою, а не правомірності її формування.
При цьому, скасування вимоги судовим рішенням, яке набрало законної сили, та яким встановлено відсутність у платника відповідного боргу, зумовлює необхідність коригування відповідних показників його ІКП.
В свою чергу доказів на підтвердження сплати за позивача ЄСВ ним чи його роботодавцем за інші місяці спірного періоду позивачем не надано, а судом з форм ОК-5, ОК-7 позивача, які призначені спеціально для відображення відповідної інформації, не встановлено.
В цьому аспекті суд звертає увагу на те, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Суд також вбачає правові підстави для виходу за межі позовних вимог.
Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5 (далі Порядок №5).
Згідно п. 2 розділу І Порядку №5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників.
Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Пунктом 1 глави 4 розділу V Порядку №5 встановлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.
Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.
Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 19.11.2018 у справі №810/5997/15, від 26.11.2019 у справі №810/5194/14.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 25.03.2020 року у справі №826/9288/18, який хоча і сформовано щодо положень іншого нормативно-правового акту, однак зміст таких положень є суттєво подібним та не змінює суть системного тлумачення відповідних положень законодавства.
Отже, з метою ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача внести зміни в інтегровану картку позивача.
В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:
платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;
вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що спірна вимога містить літеру «У», оскільки сформована відповідачем з метою направлення на примусове виконання до органів державної виконавчої служби як узгодженої.
Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є скасування саме первинної вимоги про сплату боргу (недоїмки), без проставленої літери «У», як такої, що сформована у зв`язку з протиправним визначенням недоїмки з ЄСВ.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним документом від 25.11.2021 року.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління ДПС в м. Києві внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши суму 4293,30 гривень недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за IV квартал 2018 року та лютий-березень 2019 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко