Справа № 380/19558/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 рокусправа № 380/19558/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), від імені якого діє представник адвокат Півень О.М., звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке оформлене протоколом № 11 від 15 серпня 2024 року, в частині що стосується відмови у наданні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача повідомляє, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13.05.2021 проживають разом, а 13.05.2022 зареєстровано їх шлюб. В цьому шлюбі виховується четверо дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_9 . Також у ОСОБА_1 є син від попереднього шлюбу ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 . Діти перебувають на повному утриманні позивача та проживають з ним, він їх виховує, оплачує їхнє навчання, лікування, харчування, дозвілля, відпочинок, створив всі умови для проживання дітей, здійснює опіку над ними, доглядає та піклується. Позивач має достатній дохід для самостійного утримання дітей, що підтверджується численними доказами, які були подані в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із заявою від 12.08.2024р. про надання відстрочки від призову за мобілізацією. Окрім того, позивач стверджує, що біологічний батько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 - ОСОБА_8 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в березні 2022 року виїхав за межі України і з того часу не цікавиться життям дітей і не утримує їх, внаслідок такої його поведінки матір`ю дітей подано позов про позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав. За таких обставин, оскільки рідний батько не надає своїм синам належного утримання, ОСОБА_1 як вітчим взяв на себе обов`язок утримання неповнолітніх пасинків, які виховуються однією сім`єю разом із його сином ОСОБА_7 . 11.05.2022 ОСОБА_1 пройшов ВЛК та 13.05.2022 взятий на військовий облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_10 , котрий видав позивачу: 1) лист №452 від 17.01.2024р про те, що ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації згідно абзацу 4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; 2) довідку №190 від 18.06.2024р про те, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» по підставі - «Багатодітний батько» на строк до 12.08.2024.

12.08.2024 ОСОБА_1 подав особисто в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, до заяви додано всі необхідні документи, а саме копії свідоцтв про народження дітей, свідоцтва про шлюб, посвідчення багатодітних батьків, акт про фактичне місце проживання, довідка з ОСББ, військовий квиток, договори про навчання дітей, оплати по утриманню дітей та інші документи. 02.09.2024 ОСОБА_1 отримав поштою повідомлення №13 від 15.08.2024 про те, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 за результатами розгляду його заяви та документів щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки, причини відмови - не підтверджено факт утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (протокол від 15.08.2024 р. №11).

ОСОБА_1 з покликанням на статтю 23 Закону №3543-ХІІ та Порядок №560 стверджує, що оскаржене рішення є протиправним, оскільки призову на військову службу під час мобілізації не підлягають чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. З покликанням на норми ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 157, 180, 181, 268 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 13 Закону №2402-ІІІ він як вітчим трьох неповнолітніх дітей, що має багатодітну сім`ю, повинен отримати відстрочку від призову за мобілізацією.

Суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та призначив розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд двічі відмовив позивачу у задоволенні його заяв про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_10 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову служу під час мобілізації, на особливий період. Восьмий апеляційний адміністративний суд 14.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу від 23.09.2024 про відмову в забезпеченні позову - без змін.

Відповідач позов не визнає, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (том 2 а.с.47-48), просить в задоволенні позову відмовити з огляду на такі аргументи: ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та є військовозобов`язаним. Позивач 15.08.2024 подав заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів комісія встановила, що позивач є вітчимом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а батьком цих дітей батьком є ОСОБА_8 , якого не позбавлено батьківських прав. З покликанням на норми ст.ст. 180, 260, 268 Сімейного кодексу України відповідач стверджує, що утримувати дитину до досягнення нею повноліття зобов`язані батьки; вітчим, який проживає однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, має право брати участь у їхньому вихованні. Водночас обов`язок утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які проживають з вітчимом, виникає, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що вітчим може надавати матеріальну допомогу. Подані разом із заявою від 15.08.2024 документи не містять інформації про те, чи має можливість дружина позивача утримувати своїх дітей; чи наявні у дітей інші родичі, перелічені в ч.1 ст.268 СК України, які можуть їх утримувати. Оскільки позивач перебуває у шлюбі з громадянкою ОСОБА_2 , то він має право на участь у вихованні цих дітей, проте обов`язок щодо їх утримання у ОСОБА_1 як вітчима виникає лише за умови, якщо в дітей немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Враховуючи, що перелічені діти мають принаймні матір, обов`язок щодо їх утримання не може бути покладено на їх вітчима, яким є позивач.

Оскільки заявник не надав доказів, які підтверджують перебування на його утриманні трьох і більше дітей до 18 років - рішення суду про усиновлення дітей або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні дітей, що прямо визначено додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 16.05.2024 №560, йому було правомірно відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, про що повідомлено відповідно вимог п.60 цього Порядку (у разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7; надання протоколу не передбачено).

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та є громадянином України, що підтверджується його паспортом (том 1 а.с.47-48), з 15.05.2015 має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 (том 1 а.с.46).

Записами військового квитка (том 1 а.с. а.с.37-40) підтверджується, що ОСОБА_1 з 13.05.2022 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_10 , придатний до військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_7 , син позивача та громадянки України ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , том 1 а.с. 56).

13.05.2022 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (том 1 а.с.52).

ОСОБА_2 є матір`ю ще трьох неповнолітніх громадян України - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), що підтверджується свідоцтвами про народження та паспортами громадян України для виїзду закордон (том 1 а.с.53-55,69-72). Батьком цих дітей є ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з 20.01.2007 та розірвала цей шлюб на підставі рішення суду від 12.09.2019 у справі №463/7625/18 (том 2 а.с.70).

Відповідно до акту про фактичне місце проживання (без реєстрації) від 16.05.2022 (том 1 а.с.42), складеного за участі власника житлового приміщення ОСОБА_10 та засвідченого головою ОСББ «Ренесанс-Львів» Гісь О.М. , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 «фактично проживають однією сім`єю (не проживає) за адресою: АДРЕСА_2 , з 13 травня 2021 року і станом на сьогоднішній день без реєстрації місця проживання за вказаною адресою». На підставі цього акта видана довідка №1 від 18.05.2022 про фактичне проживання за згаданою адресою (том 1 а.с.44).

24.05.2022 Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради видало ОСОБА_1. та ОСОБА_2 посвідчення НОМЕР_1 батьків багатодітної сім`ї.

15.08.2024 ОСОБА_1 зареєстрував в ІНФОРМАЦІЯ_10 заяву від 12.08.2024 (том 2 а.с.50), адресовану голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 (в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та оформлення відповідної довідки, до якої долучив копії посвідчення багатодітної сім`ї, акта про фактичне місце проживання та довідки ОСББ, відповіді з виконавчої служби про відсутність стягнення аліментів, довідки про відстрочку, свідоцтва про шлюб та п`яти свідоцтв про народження дитини (том 2 а.с.51).

За наслідками розгляду заяви позивача вх.№14850 від 15.08.2024 комісія при ІНФОРМАЦІЯ_10 прийняла рішення про відмову у наданні ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 відстрочки від призову згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з підстави «жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років», оскільки заявником не підтверджено факт утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , зафіксоване в протоколі №11 від 15.08.2024 (том 2 а.с.69).

ОСОБА_9 повідомлений про результати розгляду його заяви та прийняте комісією при ІНФОРМАЦІЯ_10 рішення, а також причини відмови в наданні відстрочки від призову за мобілізацією шляхом надіслання йому рекомендованою поштою (том 1 а.с.36) повідомлення від 15.08.2024 №13, оформленого за формою згідно Додатку 7 до Порядку №560 (том 1 а.с.34).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та мотивами щодо їх застосування до спірних правовідносин:

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №№2232-XII). Відповідно до вимог ст.ст. 20, 22 Закону №2232-XII на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються військовозобов`язані громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу - до 65 років).

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) призов громадян на військову службу під час мобілізації здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

На підставі указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», затверджених парламентом шляхом прийняття відповідних законів, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, оголошено та проводиться загальна мобілізація. Строк дії правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався та діє донині.

Станом на 15.08.2024 ОСОБА_9 був військовозобов`язаним та придатним до проходження військової служби. Не бажаючи бути призваним на військову службу за мобілізацією, ОСОБА_9 звернувся до комісії при ІНФОРМАЦІЯ_10 із заявою про надання йому відстрочки від призову на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII.

Пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відмова комісії при ІНФОРМАЦІЯ_10 надати ОСОБА_9 відстрочку від призову на підставі цієї норми ґрунтується на тому, що заявник не підтвердив факт утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 .

Оцінюючи аргументи сторін щодо правомірності оскарженого рішення суд враховує таке:

на початку 2024 року у зв`язку з триваючою військовою агресією Російської Федерації проти України, нарощуванням зусиль агресора щодо подальшого захоплення території України, постало питання щодо удосконалення механізмів проведення заходів мобілізації для залучення більшої кількості населення на захист суверенітету і територіальної цілісності України, а також забезпечення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та удосконалення окремих питань проходження військової служби. З метою вирішення цієї проблеми було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX (набрав чинності 18.05.2024), яким внесені численні зміни до законодавства України, в тому числі й до Закону №3543-XII.

Серед іншого, частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII в редакції Закону №3633-IX було визначено, що порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України; цей порядок визначає порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення, процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби тощо.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII (в редакції Закону № 3633-IX) Кабінет Міністрів України 16.05.2024 р. прийняв Постанову № 560, якою затвердив «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі - Порядок №560), що містить розділ «Надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення».

Так, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (п. 56 Порядку №560).

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) (пункт 57 Порядку 560).

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання (пункт 58 Порядку №560).

В Додатку 5 до Порядку №560 наведено «Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»», окремо для кожної категорії осіб, які мають право на відстрочку відповідно до статті 23 Закону №3543-XII.

Суд вважає, що законодавець та уряд в такий спосіб чітко регламентували діяльність усіх без винятку підрозділів комплектування в межах держави та усунули можливість посадових осіб РТЦКтаСП на місцях на власний розсуд тлумачити закон та самостійно визначати перелік документів, необхідних та достатніх для надання відстрочки від призову за мобілізацією.

Так, за пунктом 3 частини першої цієї статті (жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці») Порядок №560 передбачає необхідність подання свідоцтв про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Отже, Порядок №560 для підтвердження факту перебування трьох і більше дітей віком до 18 років на утриманні жінки/чоловіка передбачає необхідність подання:

- свідоцтв про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного, тобто підтвердження батьківства заявника щодо трьох і більше дітей;

- інших документів (залежно від індивідуальної ситуації кожного заявника/заявниці), що підтверджують факт перебування трьох і більше його/її дітей на утриманні військовозобов`язаного/ої.

Суд проаналізував наведені вимоги Додатку 5 до Порядку №560 та дійшов висновку, що такі корелюються з положеннями Сімейного кодексу України. Так, Сімейний кодекс України (далі - СК України) визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (стаття 1). СК України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини:

- між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина перша статті 2 СК України);

- між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком (частина друга статті 2 СК України).

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (стаття 3 СК України).

Права та обов`язки матері, батька і дитини визначені Розділом ІІІ СК України. Так, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (статті 121 СК України). Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя (батьків) підтверджується Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (стаття 122 СК України).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина перша статті 180 СК України). Дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування (ст. 172 СК України).

Правовий статус, права та обов`язки вітчима визначені Розділом V «Права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів» СК України. Так, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні (стаття 260 СК України). Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ст.268 СК України). Повнолітні падчерка, пасинок зобов`язані утримувати непрацездатних мачуху, вітчима, якщо вони потребують матеріальної допомоги і якщо вони надавали падчерці, пасинкові систематичну матеріальну допомогу не менш як п`ять років, за умови, що падчерка, пасинок можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок падчерки, пасинка по утриманню мачухи, вітчима виникає, якщо у мачухи, вітчима немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина, братів та сестер або якщо ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання (ст. 270 СК України).

Аналіз наведених норм сімейного законодавства дозволяє зробити однозначний висновок про різний правовий статус батька та вітчима, а також про цілком різні (відмінні) взаємні права та обов`язки, що виникають між батьком та сином/дочкою, вітчимом та пасинком/падчеркою. Суд також враховує, що у випадку усиновлення дітей в актовому записі про народження дитини змінюються відомості щодо батьків (батьком вказується усиновлювач) дитини, у тому числі дати та місця її народження, дати державної реєстрації народження.

Вертаючись до оцінки обставин цієї справи суд враховує, що неповнолітні громадяни України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) мають як мати ОСОБА_2 , так і батька ОСОБА_8 , котрі відповідно до закону зобов`язані утримувати своїх дітей до повноліття. І саме з обставиною перебування на утриманні батька/матері трьох і більше неповнолітніх дітей Закон №3543-XII пов`язує можливість їх тимчасового звільнення (до досягнення дитиною повноліття) від виконання конституційного обов`язку захисту Вітчизни.

Станом на 15.08.2024 ОСОБА_8 не позбавлений батьківських прав та не є боржником за виконавчими провадженнями щодо стягнення аліментів на утримання власних неповнолітніх дітей, що підтверджується доданими до заяви позивача від 15.08.2024 документами (том 1 а.с.59).

Попри те, що ОСОБА_2 розлучилася з ОСОБА_8 ще в 2019 році, в справі відсутні будь-які докази існування до 15.08.2024 спорів між ними щодо невиконання батьком обов`язку щодо утримання власних неповнолітніх дітей, що проживають з матір`ю. Позов про позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав ОСОБА_2 подала до суду вже після прийняття відповідачем спірного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.08.2024 (том 1 а.с.19-20), водночас батько дітей заперечує проти позовних вимог з мотивів їх безпідставності (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125708228).

Суд враховує, що ОСОБА_1 є вітчимом трьох неповнолітніх пасинків та в силу закону має право брати участь в їх вихованні. Разом з тим, позивач не додав до заяви від 15.08.2024, а також до позовної заяви доказів того, що він в силу закону зобов`язаний утримувати неповнолітніх пасинків, які з ним проживають, оскільки:

А) у неповнолітніх дітей є мати ОСОБА_2 , яка зобов`язана їх утримувати до повноліття, а отже - ст. 268 СК України в цій ситуації незастосовна.

Суд відхиляє як нічим не підтверджені аргументи позовної заяви про те, що ОСОБА_2 не має самостійних доходів на утримання дітей, бо доглядає найменшого сина ОСОБА_7 , на обґрунтування протиправності оскарженого рішення, оскільки:

По перше, позивач не вказував такої обставини та не надавав доказів на підтвердження в якості додатків до заяви від 15.08.2024 (том 2 а.с.51), тому не може в суді стверджувати, що комісія при ІНФОРМАЦІЯ_10 повинна була перевіряти цю обставину при прийнятті оскарженого рішення.

По друге, суд відповідно до статті 9 КАС України вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

На реалізацію принципу офіційного з`ясування обставин справи суд отримав інформацію з відкритих джерел (Опендатабот, Clarity Project), доступну будь-якому користувачу мережі Інтернет (том 2 а.с.71-72), котра вказує на те, що ОСОБА_2 є керівником семи юридичних осіб та співвласником ще п`яти юридичних осіб. ОСОБА_2 також зареєстрована як фізична особа - підприємець з КВЕД « 69.10 Діяльність у сфері права» та є діючим адвокатом, котра в період 2024-2025 років (в т.ч. в липні 2024 року) здійснювала представництво інтересів клієнтів в суді щонайменше в десяти судових процесах. Крім того, долучені до позову документи свідчать про те, що ОСОБА_2 як адвокат в серпні 2024 року надавала ОСОБА_1 правову допомогу на підставі договору (том 1 а.с.26-27, 32-33), а для отримання відповідей на адвокатські запити вказувала службову (а не домашню) адресу. Ці відомості в їх сукупності:

- свідчать про вдале поєднання ОСОБА_2 професійної реалізації та сімейних обов`язків щодо виховання дітей, а також про її спроможність самостійно виконувати обов`язки з утримання власних неповнолітніх дітей;

- спростовують як недостовірні твердження ОСОБА_7 про перебування дружини та пасинків саме на його утриманні та/або про їх потребу в перебуванні на його «утриманні».

Суд враховує, що ОСОБА_7 має право на брати участь у вихованні пасинків, що проживають із ним, а додані до позову (проте не до заяви від 15.08.2024) докази доводять, що позивач брав участь в організації освіти та спортивного виховання пасинків. Проте такі докази не доводять тієї обставини, що пасинки перебувають на утриманні ОСОБА_1 в розумінні СК України та Порядку №560 чи що діти в принципі потребують утримання від позивача.

Б) у неповнолітніх дітей є їх батько ОСОБА_8 , а також цілком ймовірно можуть бути діди, баби та повнолітні брати/сестри, тобто інші члени сім`ї та родичі, які в силу закону зобов`язані утримувати дітей та перебувають «в черзі» на виконання цього обов`язку перед вітчимом. Суд враховує, що позивач у заяві від 15.08.2024 та позовній заяві не довів, що такі особи відсутні чи з поважних причин не надають або не можуть надавати його пасинкам належного утримання.

В) позивач не надав будь-яких доказів власної спроможності утримувати дружину та пасинків (напр., відомостей про власні доходи тощо), в тому числі у порівнянні з доходами дружини. За таких обставин твердження ОСОБА_1 про перебування дружини та п`ятьох неповнолітніх дітей на його утриманні, без пояснення джерел власних доходів, є голослівними та не доводять обґрунтованості його позовних вимог.

Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія при РТЦК та СП вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання. Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6. Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідач діяв відповідно до пункту 60 Порядку №560 та прийняв законне та обґрунтоване рішення у встановлені законодавством строки. Суд, враховуючи наведені вище мотиви, визнає, що відповідач за наслідками вивчення заяви ОСОБА_1 від 15.08.2024 дійшов правильного висновку, що надані заявником документи не доводять факту перебування неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на його утриманні відповідно до статті 23 Закону №3543-XII та Порядку №560, а тому правомірно прийняв рішення про відмову у наданні відстрочки, зафіксоване в протоколі засідання комісії; при цьому заявника належно повідомлено про прийняте відповідачем рішення у передбачений Порядком №560 спосіб.

Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування рішення слід відмовити з мотивів їх безпідставності. З огляду на висновок суду по суті основних вимог в задоволенні похідних позовних вимог також слід відмовити.

Враховуючи висновок суду по суті позову понесені позивачем судові витрати покладаються на нього. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, що підлягають розподілу за наслідками прийняття цього рішення суду.

Керуючись ст.ст. 19-20,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович