Справа № 520/398/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 р. № 520/398/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківської митниці як територіальний орган (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61005) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Харківської митниці як територіальний орган (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати Рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000492/2 від 09 серпня 2024 року.

2. Стягнути з Харківської митниці як територіального органу (відокремленого підрозділу) Державної митної служби України на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати за рахунок її бюджетних асигнувань.

В обґрунтування позову зазначено, що Рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000492/2 від 09 серпня 2024 року є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.01.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 06.02.2025 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржуване позивачем Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000492/2 від 09 серпня 2024 року є таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

14.02.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 06 червня 2024 року між Surplex GmbH, компанією, зареєстрованою в Федеративній Республіці Німеччині, (надалі «Продавець») та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (надалі «Позивач») був укладений Контракт №0606 (надалі «Контракт»), відповідно до пункту 1.1 якого Продавець зобов`язується продати Позивачу, а Позивач зобов`язується купити в Продавця, оплатити на умовах, викладених у Контракті, промислове обладнання в кількості, асортименті та за цінами, зазначеними в специфікаціях до Контракту, що є невід`ємною частиною Контракту.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 4.2 та 5.1 Контракту Продавець і Позивач погодили, зокрема, що поставлений товар у повному обсязі повинен відповідати кількості, зазначеній у специфікаціях.

Країна відправлення товару вказана в специфікаціях.

Порядок і строки оплати товару, що є предметом Контракту, визначаються сторонами в специфікаціях або інвойсах до Контракту.

Постачання товарів здійснюється на умовах, зазначених у специфікаціях на кожну партію товару (відповідно до правил Incoterms 2010).

Таким чином Продавець та Позивач на рівні Контракту узгодили основні умови своєї співпраці, передбачивши, що кількість, асортимент, ціна, умови поставки товару будуть визначені ними у відповідній специфікації, а порядок та строки оплати товару у відповідній специфікації або інвойсі.

06 червня 2024 року Продавець та Позивач на виконання Контракту уклали Специфікацію №1 до Контракту (надалі «Специфікація»), відповідно до якої Продавець передав у власність Позивача, а Позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах, визначених у Специфікації, товар на загальну суму 6 258,00 євро, а саме пиляльний верстат Kasto Twin A4 Fully Automatic Band Saw 2010 року випуску, що був у використанні (надалі «Товар»).

06 червня 2024 року Продавець на виконання Контракту виставив Позивачу до сплати Інвойс №V6860-001 (надалі «Інвойс») на загальну суму 6 258,00 євро.

24 червня 2024 року Позивач на виконання умов Контракту перерахував на користь Продавця грошові кошти в розмірі 6 258,00 євро, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті MUR №4JBKLO6LO9GT4SG від 24 червня 2024 року, виданою Позивачем на суму 6 258,00 євро та Платіжним дорученням в іноземній валюті в форматі SWIFT повідомлення MUR №4JBKLO6LO9GT4SG від 24 червня 2024 року, виданим Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 6 258,00 євро, з яких 6 258,00 євро були сплачені за Товар, придбаний за Контрактом, Специфікацією та Інвойсом.

Також судом встановлено, що 08 серпня 2024 року Позивач подав до Харківської митниці як територіального органу (відокремленого підрозділу) Державної митної служби України Митну декларацію ІМ40ДЕ №24UA39U3 (надалі «Митна декларація 011939»), у графі 31 якої Позивачем був зазначений Товар, придбаний у Продавця за Контрактом, Специфікацією та Інвойсом, а саме: верстат поздовж стругальний для обробки метала, металокераміки, верстат пиляльний: повністю автоматична стрічкова пила: Kasto Twin A4 Fully Automatic Band Saw, в кількості 1 шт., бувший у використанні, в неробочому стані, неукомплектований усіма деталями, в частково розібраному стані для зручності транспортування, розмір пили 5 700 х 41 х 1,3 мм, швидкість різання 20-110 м/хв, 2010 року виготовлення, виробник: Kasto Maschinebau GmbH & Co KG (надалі «Виробник»), країна виробництва: Федеративна Республіка Німеччина. Верстат потребує професійної діагностики та кваліфікаційного ремонту, а саме числового програмного керування, плати процесора з додаванням відсутніх комплектуючих.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 Митної декларації 011939 загальна вартість Товару склала 6 258,00 євро, як це зазначено в Специфікації та Інвойсі, а його поставка відбувалася на умовах FCA м. Нересгайм, Федеративна Республіка Німеччина (що підтверджується, зокрема, Специфікацією, Інвойсом та Накладною на поставку №L6860-003 від 06 червня 2024 року (надалі «Накладна на поставку»), в яких зазначені умови поставки Товару, а саме: FCA м. Нересгайм, Федеративна Республіка Німеччина).

У той же час, Позивач здійснив перевезення Товару з території Федеративної Республіки Німеччини до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 54 394,39 грн.

Таким чином, митна вартість Товару склала в гривневому еквіваленті станом 08 серпня 2024 року 334 550,03 грн. (6 258,00 євро х 44,7676 + 54 394,39 грн.).

Позивач при поданні Митної декларації 011939 надав Відповідачу, зокрема фотокопії наступних документів: Контракту, Специфікації, Інвойса, Накладної на поставку, Платіжної інструкції, Платіжного доручення, Міжнародної товарно-транспортної накладної (надалі «CMR»), Заявки №3107 від 31 липня 2024 року, укладеної між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та Позивачем (надалі «Заявка» та «Перевізник» відповідно), Рахунка на оплату №210 від 31 липня 2024 року, виставленого Перевізником (надалі «Рахунок Перевізника»), Довідки про транспортні витрати №141 від 02 серпня 2024 року, виданої Перевізником (надалі «Довідка про транспортні витрати»), Транзитного супровідного документу до Транзитної митної декларації типу Т1 MRN №24DE16B6 від 25 червня 2024 року (надалі «ТСД»), відомостей з інтернет-аукціону.

Також судом встановлено, що Позивач через свого митного брокера, Фізичну особу підприємця ОСОБА_3 (надалі «Митний брокер»), разом із Митною декларацією 011939 надав Відповідачу фотокопії Листа №1 від 08 серпня 2024 року разом із додатками до нього, яким надав Відповідачу свої письмові пояснення щодо обґрунтування ціни Товару в розмірі 6 528,00 євро.

У Листі 1 Позивач повідомив Відповідачу, зокрема, що за результатами торгів він отримав два верстати поздовж-стругальні для обробки метала, металокераміки, верстати пиляльні, а саме:

1) горизонтальну подвійну стрічкову пилу Kasto Kasto Twin A4 Horizontal Band Saw (надалі «Верстат 1»), у кількості 1 шт., бувшу у використанні, в частково розібраному стані для зручності транспортування, 2006 року виготовлення, з серійним номером 4026551, заводським номером , придбану в Продавця за Контактом №1505 від 15 травня 2024 року, укладеним між Продавцем та Позивачем, та Інвойсом №V6650-032 від 07 травня 2024 року за ціною 12 690,00 євро, митне оформлення якої, в свою чергу, було завершене Відповідачем за Митною декларацією ІМДЕ №24UA70U6 від 17 липня 2024 року (надалі «Митна декларація 010970»);

2) повністю автоматичну стрічкову пилу Kasto Twin A4 Fully Automatic Band Saw, у кількості 1 шт., бувшу у використанні, в неробочому стані, неукомплектовану всіма деталями, в частково розібраному стані для зручності транспортування, 2010 року виготовлення, верстат потребує професійної діагностики та кваліфікаційного ремонту, а саме числового програмного керування, плати процесора з додаванням відсутніх комплектуючих (Товар).

Позивач також зазначив Відповідачу, що Верстат 1 перед виставленням на торги проходив декілька разів капітальний ремонт, що підтверджується Рахунками Виробника від 07 жовтня 2019 року на суму 1 025,37 євро та від 10 березня 2021 року на суму 6 840,60 євро, внаслідок чого його ціна на день проведення торгів склала 12 960,00.

Позивачем також було зазначено, що Товар (верстат Kasto Twin A4 Fully Automatic Band Saw) був виставлений на торги в неробочому стані, без ремонту, про що Позивачу заздалегідь було повідомлено, так як у неробочому стані перебували числове програмне керування верстата та головна плата процесора, які потребують капітального ремонту та заміни комплектуючих деталей.

08 серпня 2024 року Відповідачем було надіслано Позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями Запит (повідомлення) щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості Товару за Митною декларацією 011939 (надалі «Запит»), а саме 1) рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписки з бухгалтерської документації; 3) ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 4) каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 5) копії митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно зі статтею 254 МК України); 6) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) транспортно-експедиційних рахунків, заявок перевезення, договорів тощо.

09 серпня 2024 року Позивач у відповідь на Запит надав Відповідачу Лист №0908/24-01 (надалі «Лист 2»), в якому зокрема надав наступну інформацію:

1) щодо рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, Позивач звернув увагу Відповідача, що в нього були відсутні будь-які рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, та будь-які ліцензійні чи авторські договори, що стосуються Товару та є умовою його продажу, адже такі не укладалися;

2) щодо виписки з бухгалтерської документації, банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, Позивач звернув увагу Відповідача, що ним вже було надано останньому разом із Митною декларацією 011939 фотокопії Платіжної інструкції, виданої Позивачем на суму 6 258,00 євро, та Платіжного доручення, виданого Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 6 258,00 євро, які підтверджують сплату Позивачем 100% вартості придбаного в Продавця Товару в розмірі 6 258,00 євро.

Також Позивачем було зазначено, що в зазначених вище банківських платіжних документах, що підтверджують здійснення оплати за поставлений Товар, у полі «Призначення платежу» зазначено номер та дату Контракту, а також найменування Товару, що з урахуванням відомостей, зазначених в інших документах, наданих до митного оформлення Товару, давало можливість Відповідачу ідентифікувати платежі з партією Товару.

Крім того Позивач зазначив, що в нього були відсутні станом на день підписання Листа 2 будь-які інші бухгалтерські та платіжні документи, пов`язані з поставкою Товару, крім тих, що були надані Позивачем під час митного оформлення Товару, адже сам Товар ще не брався на бухгалтерській облік, так як він знаходився в зоні митного контролю Відповідача та був невипущений у вільний обіг;

3) щодо каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, копії митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно зі статтею 254 МК України) та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини Позивач зазначив, що в нього були відсутні станом на день підписання Листа 2 будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) Продавця та будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики Товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Крім того позивач зазначив, що він надав відповідачу до митного оформлення разом із Митною декларацією 011939 виключно ту копію митної декларації країни відправлення, яка Позивачу була надана Продавцем, який і є її власником, а сама копія митної декларації країни відправлення для цілей митного оформлення носить виключно інформаційний характер.

При цьому, відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Таким чином переклад копії митної декларації країни відправлення на українську мову вимагається митними органами виключно в разі, якщо дані, які містяться в ній, є необхідними для перевірки митної вартості Товару, яка не зазначена Продавцем у вищезазначеному документі, що виключає необхідність у його перекладі;

4) щодо транспортно-експедиційних рахунків, заявок перевезення, договорів тощо Позивач звернув увагу Відповідача на те, що під час митного оформлення Товару для підтвердження понесених ним витрат щодо перевезення Товару з території Федеративної Республіки Німеччини до місця ввезення на митну територію України, загальний розмір яких склав 54 394,39 грн., Позивачем були надані Відповідачу фотокопії CMR, Заявки, Рахунка Перевізника та Довідки про транспортні витрати.

Разом із тим, Позивач зазначив, що відповідно до Заявки оплата за надані Перевізником послуги здійснюється в гривнях протягом 5 (п`яти) днів на розрахунковий рахунок Перевізника після отримання оригіналів рахунка та акту виконаних робіт.

Позивач також зазначив, що станом на день митного оформлення Товару та на день підписання Листа 2 Рахунок Перевізника не був оплачений Позивачем, так як у відповідності до умов Заявки він повинен бути оплачений після виконання Перевізником його робіт та отримання Позивачем оригіналів як Рахунка Перевізника, так і відповідного акту виконаних Перевізником робіт вже після завершення митного оформлення Товару.

09 серпня 2024 року Відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000492/2, яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості Товару та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000598, якою відмовив Позивачу в митному оформленні (випуску) Товару за Митною декларацією 011939.

10 серпня 2024 року Позивач для випуску Товару у вільний обіг, керуючись положеннями частини сьомої статті 55 МК України, подав повторно Відповідачу Митну декларацію ІМ40ДЕ №24UA32U8 та відповідно до Рішення сплатив грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 69 351,99 грн.

28 жовтня 2024 року Позивач, керуючись положеннями частини сьомої та восьмої статті 55 МК України, надав Відповідачу Лист Позивача №2810/24-01.

Позивач у своєму Листі 3 для підтвердження заявленої митної вартості Товару в гривневому еквіваленті станом на 08 серпня 2024 року в розмірі 334 550,03 грн., що була скоригована відповідно до Рішення, надав Відповідачу наступні документи та інформацію:

1) щодо виписки з бухгалтерської документації, банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, Позивач зазначив, що ним вже було надано останньому під час митного оформлення спірного Товару разом із Митною декларацією 011939 фотокопії Платіжної інструкції, виданої Позивачем на суму 6 258,00 євро, та Платіжного доручення, виданого Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 6 258,00 євро, які підтверджують сплату Позивачем 100% вартості придбаного у Продавця за Контрактом спірного Товару.

Що стосується твердження Відповідача в Рішенні про те, що в комерційних документах не зазначено, що верстат, задекларований в Митній декларації 011939, постачався в неробочому стані, без ремонту, то Позивач зазначив Відповідачу, що в Інвойсі та Накладній на поставку, виданих Продавцем, вказано, що спірний Товар був у використанні «used» та зазначив, що в нього були відсутні станом на день підписання Листа 3 будь-які інші бухгалтерські документи, пов`язані з поставкою спірного Товару, крім тих, що були надані ним під час митного оформлення спірного Товару, та тих, що додавалися до Листа 3;

2) щодо копії митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно зі статтею 254 МК України) Позивач зазначив, що він у якості копії митної декларації країни відправлення надав останньому до митного оформлення разом із Митною декларацією 011939 копію ТСД.

Позивач також зазначив, що він надав Відповідачу ТСД у відповідності до Конвенції про процедуру спільного транзиту (надалі «Конвенція»), до якої Україна приєдналася 30 серпня 2022 року та відповідно до параграфа 2 статті 1, параграфів 1 та 2 статті 7 Загальних положень якої без обмеження положень цієї Конвенції, зокрема положень стосовно гарантій, товари, що переміщуються територією Співтовариства, вважаються поміщеними під процедуру транзиту Союзом.

Позивач разом із Листом 3 додатково надав Відповідачу роздруківку з офіційного веб сайту Податкового та митного Союзу Європейської Комісії (https://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/mrn/mrn_home.jsp) за номером MRN транзитної декларації (24DE16B6), яка підтверджує здійснення експорту спірного товару за ТСД з Федеративної Республіки Німеччини через Республіку Польща.

Позивач також зазначив, що Відповідач у силу положень Порядку реалізації положень Конвенції про процедуру спільного транзиту на території України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №325 від 07 жовтня 2022 року (надалі «Порядок 325»), для виконання митних формальностей мав змогу за допомогою засобів електронної транзитної системи (ЕТС) за номером MRN транзитної декларації (24DE16B6) перевірити відомості про електронну транзитну декларацію, оформлену та відправлену в ЕТС митним органом Федеративної Республіки Німеччини, та відомості, що стосуються експорту Товару, задекларованого в ній.

3) щодо транспортно-експедиційних рахунків, заявок перевезення, договорів тощо Позивач зазначив, що під час митного оформлення Товару для підтвердження понесених ним витрат щодо перевезення Товару з території Федеративної Республіки Німеччини до місця ввезення на митну територію України, загальний розмір яких склав 54 394,39 грн., ним були надані Відповідачу фотокопії наступних документів, а саме: а) CMR; б) Заявки; в) Рахунка Перевізника; г) Довідки про транспортні витрати.

Разом із тим, Позивач додатково надав Відповідачу для ознайомлення фотокопії наступних документів, які підтверджують вартість зазначених вище витрат, а саме: Акту надання послуг №210 від 10 серпня 2024 року, складеного між Перевізником та Позивачем (надалі «Акт»), та Платіжної інструкції №39 від 14 серпня 2024 року, виданої Позивачем (надалі «Платіжна інструкція 39»).

Що стосується твердження Відповідача в Рішенні про те, що воно було винесене, так як Позивач не надав до митного оформлення договору транспортно-експедиційних послуг, то Позивач зазначив Відповідачу, що він надав останньому фотокопію Заявки, яка була укладена між Перевізником та ним для виконання перевезення спірного Товару Перевізником із території Федеративної Республіки Німеччини до місця призначення на митній території України, яка і є за своєю правовою суттю договором перевезення.

Позивач також звернув увагу Відповідача, що Рахунок Перевізника та Акт містять посилання на Заявку.

Що ж стосується твердження Відповідача в Рішенні про те, що Заявка складена 31 липня 2024 року, згідно з Накладною на поставку Перевізник отримав вантаж 31 липня 2024 року, ТСД складений 25 червня 2024 року, а відповідно до CMR Товар було навантажено на транспортний засіб 06 червня 2024 року, що викликало сумніви у Відповідача щодо включення всіх складових до митної вартості спірного Товару, то Позивач зазначив Відповідачу наступне.

Перш за все, Позивач звернув увагу Відповідача на те, що фактичним днем отримання спірного Товару Перевізником від Продавця та відповідною датою завантаження такого Товару на транспортний засіб Перевізника із реєстраційними номерами НОМЕР_1 /ВМ2706XF є 31 липня 2024 року, що підтверджується Накладною на поставку, виданою Продавцем та наданою Позивачем Відповідачу разом із Митною декларацією 011939, та кореспондується з датами підписання Заявки та виставлення Рахунка Перевізника.

Водночас, Позивач додатково надав Відповідачу для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію Листа Продавця №V9956-182 від 11 вересня 2024 року (надалі «Лист Продавця»), в якому Продавець повідомив, що після проведення відповідного аукціону його програмне забезпечення автоматично формує інвойси на оплату та всі необхідні документи, включаючи транспортні документи (CMR), в яких зазначається дата їх створення.

Суд зазначає, що з зазначеного вище листа Продавця встановлено, що зазначена в CMR дата (06 червня 2024 року) є датою формування (виписку) такої CMR Продавцем після проведення відповідного аукціону, а не фактичний день завантаження спірного Товару на транспортний засіб Перевізника із реєстраційними номерами НОМЕР_1 / ВМ2706XF

Що ж стосується аргументу Відповідача про те, що ТСД складений 25 червня 2024 року, а Заявка 31 липня 2024 року, що, на думку Відповідача, свідчить про можливе невключення всіх складових до митної вартості спірного Товару, то Позивач зазначив Відповідачу, що ТСД був випущений (сформований) 25 червня 2024 року до очікуваного пред`явлення Товару до митниці відправлення для подальшого експорту та поміщення товарів під процедуру спільного транзиту, що також підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Податкового та митного Союзу Європейської Комісії за номером MRN транзитної декларації (24DE16B6).

Позивач своїм Листом 3 повідомив Відповідачу про відсутність у нього будь-яких інших документів, що підтверджують митну вартість спірного Товару в гривневому еквіваленті станом на 08 серпня 2024 року в розмірі 334 550,03 грн., окрім тих, що вже були надані Позивачем Відповідачу під час митного оформлення спірного Товару, та тих, що надавалися разом із Листом 3.

30 жовтня 2024 року Відповідач у відповідь на Лист 3 надав Позивачу свій Лист №7.14-1/15-02/13/6977.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1)витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 10 червня 2020 року у справі №1.380.2019.004752, від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а, яку відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

В постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 Верховний Суд також дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд звертає увагу, що надання декларантом додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення митним органом митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог митного органу щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Разом з цим, митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.

Правомірність такого підходу неодноразово оцінювалася судами, зокрема, Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі № 804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

В контексті наведеного суд звертає увагу, що надання позивачем додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Суд також звертає увагу, що митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.

Зазначення відповідачем одночасно усіх додаткових документів, що передбачені частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, не можна вважати належним обґрунтуванням коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №820/2014/17, в якій Верховний Суд також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 Про захист особи відносно актів адміністративних органів.

З огляду на вищевикладене, стосовно твердження Відповідача в Рішенні про те, що Заявка складена 31 липня 2024 року, згідно з Накладною на поставку Перевізник отримав вантаж 31 липня 2024 року, ТСД складений 25 червня 2024 року, а відповідно до CMR Товар було навантажено на транспортний засіб 06 червня 2024 року, що викликало сумніви у Відповідача щодо включення всіх складових до митної вартості спірного Товару, суд зазначає наступне.

Фактичним днем отримання спірного Товару Перевізником від Продавця та відповідною датою завантаження Товару на транспортний засіб Перевізника із реєстраційними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 є 31 липня 2024 року, що підтверджується Накладною на поставку, виданою Продавцем та наданою Позивачем Відповідачу разом із Митною декларацією 011939, та кореспондується з датами підписання Заявки та виставлення Рахунка Перевізника, що залишилося поза увагою Відповідача.

Водночас, Позивач разом із Листом 3 додатково надав Відповідачу для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію Листа Продавця, в якому Продавець повідомив, що після проведення відповідного аукціону його програмне забезпечення автоматично формує інвойси на оплату та всі необхідні документи, включаючи транспортні документи (CMR), в яких зазначається дата їх створення.

Таким чином суд зазначає, що зазначений вище Лист Продавця пояснює, що зазначена в CMR дата (06 червня 2024 року) є датою формування (виписку) такої CMR Продавцем після проведення відповідного аукціону, а не фактичний день завантаження спірного Товару на транспортний засіб Перевізника із реєстраційними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Що ж стосується аргументу Відповідача в його Рішенні про те, що ТСД складений 25 червня 2024 року, а Заявка 31 липня 2024 року, що, на думку Відповідача, свідчить про можливе невключення всіх складових до митної вартості спірного Товару, суд зазначає, що ТСД був випущений (сформований) 25 червня 2024 року до очікуваного пред`явлення Товару до митниці відправлення для подальшого експорту та поміщення товарів під процедуру спільного транзиту, що також підтверджується Роздруківкою з офіційного веб-сайту Податкового та митного Союзу Європейської Комісії за номером MRN транзитної декларації (24DE16B6) та не суперечить Конвенції.

Таким чином суд зазначає, що надані позивачем документи та інформація надані Відповідачу як разом із Митною декларацією 011939, так і разом із Листом 2 та Листом 3 підтверджують вартість витрат щодо перевезення Товару з території Федеративної Республіки Німеччини до місця ввезення на митну територію України в розмірі 54 394,39 грн.

Щодо неврахування відповідачем, надані Позивачем разом із Митною декларацією 011939 банківські платіжні документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як бачимо, в силу приписів частини другої статті 53 МК України банківські платіжні документи подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо рахунок було сплачено.

Позивач разом із Митною декларацією 011939 надав останньому фотокопії Платіжної інструкції, виданої Позивачем на суму 6 258,00 євро, та Платіжного доручення, виданого Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 6 258,00 євро, які підтверджують сплату Позивачем 100% вартості придбаного в Продавця Товару в розмірі 6 258,00 євро.

При цьому, в зазначених вище банківських платіжних документах, що підтверджують здійснення оплати за поставлений Товар, у полі «Призначення платежу» зазначено номер та дату Контракту, а також найменування Товару, що з урахуванням відомостей, зазначених в інших документах, наданих до митного оформлення Товару, давало можливість Відповідачу ідентифікувати платежі з партією Товару.

Суд зазначає, що Верховний Суд у своїх Постановах від 22 серпня 2019 року в справі №810/2784/18 та від 25 травня 2021 року в справі №520/10386/2020 зазначив, зокрема наступне:

«…Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі. Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром…».

Разом із тим, навіть якщо банківські платіжні документи були проведені Позивачем поза межами строків оплати, визначених Специфікацією та Інвойсом, то цей факт не свідчить про те, що такі банківські платіжні документи втратили юридичну значимість як документи, що підтверджують митну вартість Товару в силу частини другої статті 53 МК України.

Суд зазначає, що визначальним при підтвердженні митної вартості товарів є не дата перерахування грошових коштів (адже якщо рахунок не сплачено, то надання банківських платіжних документів і не вимагається відповідно до частини другої статті 53 МК України, що є логічним, так як лише при сплаті такого рахунку можливо надати банківські платіжні документи), а факт їх наявності та відомості, зазначені в них.

Так, Верховний Суд у своїй Постанові від 22 серпня 2019 року в справі №810/2784/18 зазначив, зокрема наступне:

«…Щодо невідповідності фактичного порядку оплати за товар приписам контракту від 29 січня 2018 року №ТТСЕ-2901/1, то суд резюмує, що цивільні (господарські) відносини реалізуються на засадах диспозитивності. У процесі реалізації належних їм прав-обов`язків договірні сторони можуть відступити від визначеного договором алгоритму їх реалізації за умови відсутності заперечень з боку іншої сторони. Для цілей митного законодавства важливою є об`єктивна підтверджуваність реалізації відповідних операцій. У справі, що переглядається, виконання умов відповідного контракту підтверджується на основі системного аналізу юридичних фактів, що пов`язані із виконанням сторонами своїх зобов`язань…».

Як наслідок Позивач, неврахування Відповідачем наданих до митного оформлення Товару банківських платіжних документів свідчить, на переконання Позивача, про упереджений підхід Відповідача до встановлення дійсної вартості Товару та вказує на протиправний характер Рішення.

Щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно зі статтею 254 МК України), суд зазначає наступне.

У якості копії митної декларації країни відправлення надав Відповідачу до митного оформлення разом із Митною декларацією 011939 копію ТСД (Транзитного супровідного документу до Транзитної митної декларації типу Т1 MRN №24DE16B6 від 25 червня 2024 року).

Суд зазначає, що Позивач надав Відповідачу ТСД у відповідності до Конвенції, до якої Україна приєдналася 30 серпня 2022 року та відповідно до параграфа 2 статті 1, параграфів 1 та 2 статті 7 Загальних положень якої без обмеження положень цієї Конвенції, зокрема положень стосовно гарантій, товари, що переміщуються територією Співтовариства, вважаються поміщеними під процедуру транзиту Союзом.

З урахуванням будь-яких особливих положень цієї Конвенції, компетентні органи країн спільного транзиту уповноважені брати на себе функції митниць відправлення, митниць транзиту, митниць призначення та митниць гарантії. Компетентні органи держав-членів Співтовариства уповноважені приймати декларації T1 або T2 для транзиту до митниці призначення, розташованої в країні спільного транзиту.

З урахуванням будь-яких особливих положень цієї Конвенції, вони також засвідчують митний статус товарів Союзу для таких товарів.

Разом із тим, відповідно до параграфа 1 статті 41 Глави ІІІ, статті 42 Глави IV й параграфа 1 та 3 статті 45 Глави V Конвенції митниця відправлення надає декларанту транзитний супровідний документ. Транзитний супровідний документ має відповідати формі, наведеній у додатку A3 до доповнення III, і містить відомості, визначені в додатку A4 до доповнення III.

Транзитний супровідний документ із MRN транзитної декларації та інші документи, що супроводжують товари, пред`являються на вимогу митних органів.

Коли товари, поміщені під процедуру спільного транзиту, надходять до митниці призначення, митниці необхідно пред`явити:

(a) товари; (b) транзитний супровідний документ; (c) будь-яку інформацію, яку вимагає митниця призначення.

Пред`явлення відбувається протягом офіційного робочого часу. Однак, за заявою відповідної особи, митниця призначення може дозволити пред`явлення поза робочим часом або в іншому місці.

Митниця призначення зберігає транзитний супровідний документ. Митниця призначення як правило здійснює митний контроль на основі відомостей декларації спільного транзиту, отриманих від митниці відправлення.

Суд зазначає, що Позивач повинен був пред`явити Відповідачу ТСД, у якому, в свою чергу, зазначено MRN транзитної декларації (24DE16B6), так як спірний Товар перевозився територією країн-учасниць Конвенції (з Федеративної Республіки Німеччини через Республіку Польщу) до митної території України та був поміщений під процедуру спільного транзиту.

Позивач разом із Листом 3 додатково надав останньому Роздруківку з офіційного веб-сайту Податкового та митного Союзу Європейської Комісії (https://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/mrn/mrn_home.jsp) за номером MRN транзитної декларації (24DE16B6), яка підтверджує здійснення експорту спірного Товару за ТСД з Федеративної Республіки Німеччини через Республіку Польща.

Крім того суд зазначає, що Відповідач у силу положень Порядку 325 для виконання митних формальностей мав змогу за допомогою засобів електронної транзитної системи (ЕТС) за номером MRN транзитної декларації (24DE16B6) перевірити відомості про електронну транзитну декларацію, оформлену та відправлену в ЕТС митним органом Федеративної Республіки Німеччини, та відомості, що стосуються експорту Товару, задекларованого в ній.

При цьому, відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Таким чином переклад копії ТСД на українську мову вимагається митними органами виключно в разі, якщо дані, які містяться в ньому, є необхідними для перевірки митної вартості товару, яка не зазначена в ТСД, що виключає необхідність у його перекладі.

Що стосується твердження Відповідача в Рішенні про те, що в комерційних документах не зазначено, що верстат, задекларований в Митній декларації 011939, постачався в неробочому стані, без ремонту, суд зазнача, що в Інвойсі та Накладній на поставку, виданих Продавцем, вказано, що спірний Товар був у використанні «used», що залишилося поза увагою Відповідача.

Більше того, Позивач через свого Митного брокера у своєму Листі 1 надав Відповідачу свої пояснення про те, що йому заздалегідь було повідомлено Продавцем, що Товар (верстат) був виставлений на торги аукціону без ремонту, що в неробочому стані перебували числове програмне керування верстата та головна плата процесора, які потребують капітального ремонту та заміни комплектуючих деталей.

Щодо ненадання позивачем у відповідь на Запит рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), виписки з бухгалтерської документації, ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином законодавець ставить обов`язок Позивача надати Відповідачу рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), виписку з бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини у пряму залежність від наявності таких документів у Позивача.

Як вже було встановлено судом вище, у позивача відсутні будь-які рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, та будь-які ліцензійні чи авторські договори, що стосуються Товару та є умовою його продажу, адже такі не укладалися, а інші особи, крім Перевізника, не залучалися Позивачем до поставки спірного Товару, будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти Продавця щодо Товару, крім Специфікації, яка була надана Позивачем разом із Митною декларацією 011939 та будь-які висновки про якісні та вартісні характеристики Товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціям, то ненадання Позивачем Відповідачу таких документів не може слугувати підставою для прийняття останнім оскаржуваного Рішення.

Разом із тим, як було зазначено вище, Позивач під час митного оформлення спірного Товару та разом із Листом 3 у якості виписки з бухгалтерської документації надав Відповідачу для ознайомлення фотокопії наступних документів, а саме: Платіжної інструкції та Платіжного доручення, що підтверджують здійснення оплати Позивачем 100% вартості Товару в розмірі 6 258,00 євро, Рахунка Перевізника, Акту та Платіжної інструкції 39.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржуване позивачем Рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000492/2 від 09 серпня 2024 року є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківської митниці як територіальний орган (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61005) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати Рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000492/2 від 09 серпня 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.