Справа № 160/20530/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м.Дніпросправа № 160/20530/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 160/20530/24 (суддя Луніна О.С., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції (далі - відповідача) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошових коштів, а саме:

1) доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року (включно) в розмірі денного грошового забезпечення позивача за відпрацьовані періоди та доплати у розмірі 35 відсотків посадового окладу позивача з розрахунку за кожну годину служби в нічний час;

2) заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р.(включно);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати і виплатити позивачу:

1) доплату за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року (включно) в розмірі денного грошового забезпечення позивача за відпрацьовані періоди та доплати у розмірі 35 відсотків посадового окладу позивача з розрахунку за кожну годину служби в нічний час;

2) заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017р (включно).

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що він проходив службу в Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. У період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року (включно) доплата за службу в нічний час відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась всупереч приписам постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі Постанова № 988) і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 6 квітня 2016 р. № 260, (далі Порядок № 260), якими передбачено, що поліцейським виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Крім того, відповідач не нараховував і не виплачував індексацію грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено. Так, судом:

-визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року (включно) в розмірі денного грошового забезпечення позивача за відпрацьовані періоди та доплати у розмірі 35 відсотків посадового окладу позивача з розрахунку за кожну годину служби в нічний час;

-визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р.(включно);

-зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року (включно) в розмірі денного грошового забезпечення позивача за відпрацьовані періоди та доплати у розмірі 35 відсотків посадового окладу позивача з розрахунку за кожну годину служби в нічний час;

-зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017р. (включно).

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 наказом Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 07.11.2015 № 1 о/с був призначений на посаду поліцейського батальйону патрульної служби Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. 16.01.2016 наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.01.2016 №9 о/с був переведений до Департаменту патрульної поліції та призначений на посаду поліцейського роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в місті Дніпропетровську. Тобто, позивач проходив службу в Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора лише з 16.01.2016, на що суд першої інстанції не звернув уваги під час розгляду справи.

Крім того, позивачем за спірні періоди було отримано грошове забезпечення в максимально можливому розмірі. При цьому, грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Відсутність в розрахункових листах позивача відповідної графи про здійснення йому нарахування доплати за службу в нічний час свідчить лише про некоректне відображення уповноваженою особою складових елементів грошового забезпечення, яке було нараховано та виплачено позивачу за спірний період, що враховуючи максимально можливий розмір грошового забезпечення, отриманого позивачем, не може бути обґрунтованою (та, власне, єдиною) підставою для повторного нарахування позивачу такої складової грошового забезпечення. Відповідачем зверталась увага суду першої інстанції, що, як то визначено п. 11 Порядку № 260, підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Відтак, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за спірний період є правомірними, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягали задоволенню.

Постановою Кабінету Міністрів України № 782 від 18.10.2017 до абзацу 5 пункту 2 Порядку було внесено зміни шляхом його доповнення після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських». Тобто, наведеною постановою КМУ № 782 від 18.10.2017, яка набрала чинності 24.10.2017, було визначено, що індексації відповідно до Порядку підлягає також грошове забезпечення поліцейського, що до часу прийняття такої постанови передбачено не було.

Також відповідач наполягає, що позивач пропустив строки звернення до суду з даним позовом, а об`єктивно поважних причин, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду, позивач суду не навів.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права. Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач зазначає, що відповідач доплату позивачу за службу в нічний час не здійснював. Відповідна доплата почала нараховуватись тільки з червня 2018 року і надалі. Доказів протилежного суду не надано. Позивач зазначає, що розрахунок доплати за службу в нічний час за період спірний період є компетенцією (дискреційною функцією) відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення. Тобто, саме на Департамент патрульної поліції Національної поліції України, за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу доплату за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року. При цьому, весь період проходження служби він залучався до роботи в нічний час, оскільки відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2.1 розділу II Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 22.11.2018 №5217, поліцейський патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, первинне реагування на правопорушення (в тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне

виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством.

Щодо строків звернення до суду, позивач вказав, що на момент виникнення спірних правовідносин, частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. З огляду на це, право позивача на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 року № 1 о/с ОСОБА_1 призначено поліцейським батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з 07.11.2015 року.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 21.01.2016 року № 9 о/с ОСОБА_1 переведено на посаду інспектора роти №4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції, з 16.01.2016 року.

Наказом Національної поліції України від 21.10.2016 року № 1265 ОСОБА_1 перебував на посаді інспектора роти №4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції, з 21.10.2016 року по 08.12.2017 року.

Наказом Національної поліції України від 08.12.2017 року № 1050 ОСОБА_1 перебував на посаді інспектора роти №4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, з 08.12.2017 року по 23.06.2018 року.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 19.06.2018 року № 583 о/с ОСОБА_1 переведено на посаду інспектора взводу №2 роти №2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, з 23.06.2018 року по 07.07.2020 року.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 30.06.2020 року № 455 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України Про національну поліцію.

У період з 07.11.2015 по 31.05.2018 позивачу не нараховано доплату за службу в нічний час та індексацію грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

08.04.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою за вх. №В-659, в якій просив провести виплату йому доплати за службу в нічний час за період з 28.11.2015 р. до 31.12.2017 р. (включно) відповідно до відпрацьованого нічного часу та індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. до 31.10.2017 р. (включно).

30.04.2024 відповідач листом №В-667/41/19/01-2024 повідомив позивача, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період 28.11.2015 р. до 31.12.2017 р. (включно) відповідно до відпрацьованого нічного часу та індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. до 31.10.2017 р. (включно), відсутні, оскільки, відповідно до п. 11 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Як слідує з листа, відповідач вважає, що із спливом трирічного строку, позивач втратив право на отримання доплати за службу в нічний час.

Також позивачу у спірному періоді не здійснювалася індексація грошового забезпечення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення доплати позивачу за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року (включно), у зв`язку з чим на відповідача необхідно покласти обов`язок здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.15 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату позивачу доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року (включно) відповідно до відпрацьованого нічного часу.

Також суд вказав, що, враховуючи, що ч.5 ст. 94 Закону №580-VIII на момент виникнення спірних правовідносин було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, а також зважаючи, що відповідачем такий обов`язок як роботодавцем не виконаний, є обґрунтованими вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача провести індексацію його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року до 31.10.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України № 580-VIII від 02.07.2015 року Про Національну поліцію.

За приписами п. 4 ч. 10 ст.62 цього Закону визначено гарантії професійної діяльності поліцейського, за змістом яких поліцейський, зокрема, своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.94 Закону України Про Національну поліцію, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пп. 3 п.5 цієї постанови, передбачено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Згідно п. 3 розділу І Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Відповідно до п. 11 розділу II наведеного Порядку поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Як стверджує відповідач, підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період 28.11.2015 р. до 31.12.2017 р. (включно) відповідно до відпрацьованого нічного часу та індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. до 31.10.2017 р. (включно), відсутні, оскільки, відповідно до п. 11 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Суд встановив, що відповідач, всупереч наведеним приписам законодавства доплату позивачу за службу в нічний час не здійснював. Так, з наданих до суду першої інстанції розрахункових листів за період з січня 2016 року по червень 2018 року (включно) встановлено, що в період з 07.11.2015 року по 31.05.2018 року відповідач доплату позивачу за службу в нічний час не здійснював. Відповідна доплата почала нараховуватись тільки з червня 2018 року і надалі (а.с.15-17).

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення доплати позивачу за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.05.2018 року (включно).

З приводу аргументів у апеляційній скарзі про те, що в спірному періоді позивач отримував грошове забезпечення в максимально можливому (враховуючи бюджетне фінансування) розмірі, слід зазначити, що такі обставини не можуть бути підставою для невиплати доплати за службу в нічний час, яка прямо передбачена вищенаведеними нормами, а її виплата не пов`язується з наявністю чи відсутністю відповідного бюджетного фінансування.

Відповідач у скарзі зазначає, що в розрахункових листах позивача відсутня відповідна графа про здійснення йому нарахування доплати за службу в нічний час, що може свідчити лише про некоректне відображення уповноваженою особою складових елементів грошового забезпечення, яке було нараховано та виплачено позивачу за спірний період, що враховуючи максимально можливий розмір грошового забезпечення, отриманого позивачем, не може бути обґрунтованою (та, власне, єдиною) підставою для повторного нарахування позивачу такої складової грошового забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу, що таких доводів та аргументів відповідач суду першої інстанції не наводив, доказів цьому суду надано не було.

Враховуючи перебування позивача на посадах інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, відсутність інформації щодо зміни умов його праці під час перебування на даних посадах, виконання покладених на нього обов`язків без залучення його до служби у нічний час у період несення служби в органах патрульної поліції є неможливим. Отже, суд погоджується з доваодами позивача, що у спірному періоді він залучався до служби в нічний час, а протилежного відповідач не довів.

Щодо індексації грошового забезпечення позивача у період з 07.11.2015 по 31.10.2017 (включно).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно зі ст.1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 2 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Приписами ст. 4 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст.18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-111 Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії(далі - Закон № 2017-111) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 до складу грошового забезпечення поліцейського входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 2 Порядку № 1078 (у редакції до 24 жовтня 2017 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру:

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782, яка набрала чинності 24 жовтня 2017 року, внесено зміну до пункту 2 Порядку № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова військовослужбовців словом поліцейських.

Згідно із п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

У відповідності до ч.5 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Враховуючи, що ч.5 ст.94 Закону №580-VIII на момент виникнення спірних правовідносин було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, а також зважаючи, що відповідачем такий обов`язок як роботодавцем не виконаний, є обґрунтованими вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача провести індексацію його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року до 31.10.2017 року.

Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку №1078 колегія суддів відхиляє, оскільки Закон №580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок №1078.

Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку №1078, судом до уваги не приймається, оскільки Закон №580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок №1078.

Листом відповідача від 30.04.2024 року підтверджено, що позивачу за спірний період служби за період з з 07.11.2015 року до 31.10.2017 року (включно) не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Щодо строків звернення до суду, необхідно зазначити, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 по справі №240/11439/19 зробив висновок, що індексація є складовою заробітної плати.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, зокрема, просив надати оцінку діям відповідача щодо нарахування та виплати йому частини грошового забезпечення з 28.11.2015 по 31.05.2018 року.

На момент виникнення спірних правовідносин, як і на час звільнення позивача зі служби, частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення

законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Отже, право позивача на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 року у справі №460/17052/21.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року позивачу було поновлено строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його скасування не вбачається. Апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 160/20530/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак