Справа № 400/708/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 р. № 400/708/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаКОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, вул. Миколи Дмитрієва, 7, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36011,

провизнання протиправним та скасування рішення, оформленого актом від 19.09.2024 № 2063; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача стосовно позивача, оформленого Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.09.2024 № 2063 (далі Акт № 2063);

зобов`язання відповідача повторно провести медико-соціальну експертизу на предмет визначення інвалідності позивача з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.04.2022 він був мобілізований і наразі проходить військову службу. 02.12.2022 при виконанні бойового завдання отримав травми різного ступеня тяжкості. У зв`язку з цим, позивач проходив стаціонарне лікування у різних медичних закладах. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії (далі ВЛК) військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2024 № 3534 його поранення кваліфіковано як тяжке, а позивача визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, непридатний до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах. Вподальшому позивача було направлено на проходження медико-соціальної експертизи до відповідача, і відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 19.09.2024 серія 12ААА № 047273 йому було встановлено 25 % ступеню втрати працездатності і поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На думку позивача, Акт № 2063 є протиправним і таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки:

в порушення вимог абзацу п`ятого пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення № 1317), до складу комісії, що розглядала питання інвалідності позивача, не входив спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог;

оскаржуваний акт заповнений нерозбірливо, його неможливо прочитати, чим порушено пункт 6 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № __ огляду медико-соціальною експертною комісією», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 № 577, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за № 1508/21820 (далі Інструкція № 577);

пункти 28.6.4, 30.1, 32 Акта № 2063 не заповнені, а пункт 29.1 містить закреслення;

у пункті 38 Акта № 2063 не вказано всі документи, які були підставною для прийняття рішення за результатами огляду позивача;

у пункті 15 зазначено метою огляду встановлення групи інвалідності, а не відсоток втрати працездатності, що було зроблено відповідачем;

відповідач повинен був встановити позивачу ІІ групу інвалідності, так як його діагноз відноситься до цієї групи, проте він протиправно встановив 25 % втрати працездатності.

У відзиві на позовну заяву від 11.02.2025 № 125 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити у повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що відповідно до статті 1 Конвенції про права осіб з інвалідністю, статті 69 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» і статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» наявність хвороби в особи не є підставою для встановлення інвалідністю, оскільки фактичною підставою для її встановлення є наявність незворотних змін в організмі людини, що призводять до стійких обмежень її життєдіяльності. За результатами огляду позивача 19.09.2024 відповідач не визнав позивача особою з інвалідністю, а встановила 25 % втрати працездатності. Водночас твердження позивача про порушення процедури огляду позивача не відповідають дійсності. Так, комісією дотримано її мінімальний склад, а участь лікаря психолога або психолога є альтернативою, бо наявна медична документація, основні та супутні діагнози позивача і сам огляд не виявили у нього розладів психіки та поведінки, порушень когнітивних, мнестичних функцій центральної нервової системи. Законодавством не врегульовано питання розбірливого заповнення документів, а нерозбірливо написано в Акті № 2063 це оціночне поняття представниці позивача. Відповідач також наголосив на тому, що з 01.01.2025 він позбавлений повноважень проведення медико-соціальної експертизи та внесення змін до раніше прийнятих рішень і прийняття нових рішень.

24.02.2025 позивач подав до суду відповідь у відзиві, в якому заявив клопотання про зміну предмета позову на:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача стосовно позивача, оформленого Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.09.2024 № 2063;

зобов`язання відповідача передати матеріали медико-експертної справи позивача за належністю до Центру оцінювання функціонального стану особу для розгляду з урахуванням усіх наявних обставин, питання щодо визнання чи невизнання позивача особою з інвалідністю, з урахуванням наявних документів в матеріалах судової справи, та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Підставу зміни позову він аргументував набранням чинності з 01.01.2025 змін до законодавства в частині зміни уповноважених суб`єктів на встановлення інвалідності.

Також у відповіді на відзив позивач закцентував увагу на тому, що відсутність у складі комісії і лікаря-реабілітолога, і лікаря-психолога або психолога є однозначним порушенням абзацу п`ятого пункту 10 Положення № 1317. Крім цього, відповідач міг сам розібрати рукописний текст Акта № 2063 і надати суду окремий текст, який в ньому написаний, однак цього не зробив, оскільки він сам не може його розібрати.

У запереченнях від 07.03.2025 № 221 відповідач зазначив, що у проведенні медико-соціальної експертизи позивача брав участь, зокрема, і лікар-спеціаліст (реабілітолог). Крім цього, проблем із прочитанням рукописних текстів у професіоналів з медичною освітою жодного разу не виникало. Що стосується зміни предмету позову, то, на думку відповідача, враховуючи пункти 57-71 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 (далі Порядок № 1338), процедура оскарження рішень експертних команд щодо результату оцінювання стосується лише результатів оцінювання повсякденного функціонування експертними командами і не передбачає перегляду рішень медико-соціальних експертних комісій у порядку оскарження до Центру оцінювання функціонального стану особи. Крім того, з дати огляду позивача (19.09.2024) минуло понад 5 місяців. Стан системи і функцій його організму за цей період міг притерпіти змін як у кращу, так і в гіршу сторону. Тому відповідач має чітку позицію щодо необхідності звернення позивача до лікуючого лікаря з метою оформлення електронного направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування за умови відповідності Критеріям направлення на проведення оцінювання, повсякденного функціонування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.01.2025 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної відповідачу, які судом долучені до матеріалів справи.

У відповіді на відзив від 24.02.2025 позивач просив змінити предмет позову, за результатами розгляду якої Миколаївський окружний адміністративний суд постановив 28.02.2025 ухвалу про прийняття заяви позивача про зміну предмета позову.

07.04.2025 ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк для подання до суду документа, що підтверджує сплату ним судового збору в розмірі 0,96 гривні.

У встановлений судом строк позивач усуну недоліки позовної заяви.

09.04.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про продовження розгляду справи № 400/708/25.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до даних військового квитка позивача він з 16.04.2022 по теперішній час проходить військову службу в Збройних Силах України.

Згідно з Первинною медичною карткою від 02.12.2022 і довідкою військової частини НОМЕР_2 від 24.01.023 № 496 позивач 02.12.2022 отримав поранення, виконуючи бойове завдання у зоні бойових дій.

У періоди з 03.12.2022 по 06.12.2022, з 07.12.2022 по 16.12.2022, з 16.03.2023 по 27.03.2023, з 09.05.2023 по 02.06.2023, з 22.05.2024 по 06.06.2024, з 04.12.2024 по 18.12.2024, з 31.12.2024 по 14.01.2025 позивач проходив стаціонарне лікування, що підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова «ДОР» від 06.12.2022 № Е15603, КП «Волинська обласна клінічна лікарня» від 16.12.2022 № 19860, КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 27.03.2023, Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни від 02.06.2023 № 1701, КНП «Кобелянська міська лікарня» Кобелянської міської ради від 06.06.2024 № 2181, КНП «Кобелянська міська лікарня» Кобелянської міської ради від 18.12.2024 № 5300, відділення філії ПрАТ «Миргородкурорт» санаторій «Полтава» від 14.01.2025 № НО3074.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2024 № 3534 поранення позивача кваліфіковано як тяжке, пов`язане із захистом Батьківщини, і він є придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, непридатний до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.

15.08.2024 ЛКК військової частини НОМЕР_3 видало позивачу Направлення на медико-соціальну експертизу (МСЕК) № 433.

19.092.2024 відповідач провів огляд позивача, що підтверджується Актом № 2063.

Відповідно до Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 19.09.2024 серія 12ААА № 047273 ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 25 відсотків, причина втрати працездатності травма пов`язана із захистом Батьківщини.

Вважаючи рішення відповідача про невстановлення інвалідності позивачу, оформлене Актом № 2063, протиправним, він звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (у редакції, чинній з 09.12.2012 по 19.11.2024) інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів.

Абзацом першим пункту 3 Положення № 1317 (втратив чинність 01.01.2025) передбачено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (абзац перший пункту 4 Положення № 1317 (втратив чинність 01.01.2025)).

Згідно з абзацами першим-третім пункту 10 Положення № 1317 (втратив чинність 01.01.2025) залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:

1) загального профілю;

2) спеціалізованого профілю.

Відповідно до пункту 17 Положення № 1317 (втратив чинність 01.01.2025) медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з абзацом першим пункту 19 Положення № 1317 (втратив чинність 01.01.2025) комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пунктами 20 і 21 Положення № 1317 (втратив чинність 01.01.2025) встановлено, що комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

У разі коли голова або окремі члени комісії не згодні з прийнятим рішенням, їх думка зазначається в акті огляду комісії, який подається у триденний строк Кримській республіканській, обласній або центральній міській комісії, що приймає відповідне рішення із урахуванням результатів додаткового медичного обстеження та консультативного висновку головного спеціаліста відповідного профілю.

Таким чином, відповідно до чинного до 01.01.2025 законодавства рішення МСЕК про встановлення інвалідності приймалося після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії. Відомості про прийняте рішення вносилися до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписувався головою комісії та її членами і засвідчувався печаткою.

Отже, рішення МСЕК про встановлення інвалідності відображалося саме в акті огляду особи, оформлення такого рішення окремим документом законодавство не передбачало. Натомість рішення МСЕК, оформлене протоколом її засідання, було процедурним рішенням, тобто рішенням, що приймалося під час розгляду справи, але яким справа не вирішувалася по суті.

Згідно з абзацами дев`ятим і одинадцятим частини восьмої статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (в редакції, чинній до 01.01.2025) медико-соціальні експертні комісії:

встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації;

вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 10 Положення № 1317 (втратив чинність 01.01.2025) до складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Відтак до складу МСЕК обов`язково повинні входити лікар-психолог або психолог, оскільки за їх відсутності МСЕК позбавлена можливості виконання повноважень, покладених на неї абзацами дев`ятим і одинадцятим частини восьмої статті 7 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

У відзиві на позовну заяву від 11.02.2025 № 125 відповідач підтвердив відсутність у його складі лікаря-психолога та психолога. Водночас до заперечень від 07.03.2025 № 221 надав посадову інструкцію лікаря-спеціаліста (реабілітого), з якою ознайомлений чинний на день огляду позивача член комісії.

Отже, огляд позивача був проведений за відсутності лікаря-психолога і психолога.

У судовому засіданні 18.06.2024 представниця відповідача зазначила, що у складі МСЕК функції спеціаліста з реабілітації виконує лікар ОСОБА_2 .

Відповідно до Акта № 2063 огляд позивача проводили такі лікарі: терапевт (підпункт 28.6.1 Акта № 2063), хірурк (підпункт 28.6.2 Акта № 2063) і неврапатолог (підпункт 28.6.3 Акта № 2063), лікарі інших спеціальностей його огляд не проводили (підпункт 28.6.4 Акта № 799/2 незаповнений).

Тобто оскаржуване рішення відповідач прийняв на підставі огляду позивача, який був проведений за відсутності лікаря-психолога і психолого.

З наведеного слідує, що медико-соціальну експертизу позивача була проведена 19.09.2024 МСЕК, склад якої був сформований з порушенням абзацу п`ятого пункту 10 Положення № 1317 (втратив чинність 01.01.2025), тобто неправомочним складом.

Тому прийняте нею рішення є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Що стосується порядку заповнення Акта № 2063, то суд зазначає наступне.

Порядок заповнення форми первинної облікової документації «Акт № __огляду медико-соціальною експертною комісією» (далі форма № 157/о) визначений Інструкцією № 577 (втратила чинність 01.01.2025).

Відповідно до пункту 2 Інструкції № 577 (втратила чинність 01.01.2025) форма № 157/о призначена для запису основних медичних даних і соціальних факторів, необхідних для винесення експертного рішення та його обґрунтування. У формі № 157/о вказуються умови і характер праці, які рекомендуються інвалідам, та інші заходи, які сприятимуть відновленню їх працездатності.

Форма № 157/о заповнюється на кожного хворого, який оглядається у МСЕК (пункт 3 Інструкції № 577 (втратила чинність 01.01.2025)).

Згідно з пунктом 6 Інструкції № 577 (втратила чинність 01.01.2025) усі пункти заповнюються розбірливо.

Відповідно до пункту 43 Інструкції № 577 (втратила чинність 01.01.2025) усі виправлення, доповнення, зміни, внесені у форму № 157/о, повинні бути обґрунтовані, підписані головою, членами МСЕК і завірені печаткою МСЕК.

Суд встановив, що Акт № 2063 заповнений погано читабельними почерками, однак вони є розбірливими. Крім цього, пункт 29.1 Акта № 2063 містить декілька виправлень закінчень у словах, що жодним чином не змінює викладеного у ньому змісту.

Тому суд відхилив як необґрунтоване твердження позивача, що Акт № 2063 заповнений з порушенням пунктів 6 і43 Інструкції № 577 (втратила чинність 01.01.2025).

Будь-яких порушень в оформлені Акта № 2063 суд не встановив.

У позовній заяві позивач також стверджує, що відповідач при прийняті оскаржуваного рішення невірно встановив ступінь втрати ним працездатності у 25 % і не встановив йому ІІ групу інвалідності.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, від 30.11.2020 у справі № 200/14695/19-а та від 29.12.2021 у справі № 638/2723/16-а, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Щодо позовних вимог про передачу матеріалів медико-соціальної експертизи позивача за належністю до Центру оцінювання функціонального стану особи суд звертає увагу на таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі Закон № 4170-ІХ) внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ІІ Закону № 4170-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року.

Пунктом 3 розділу ІІ Закону № 4170-ІХ установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31 грудня 2024 року.

З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 57 Порядку № 1338 (чинний з 01.01.2025) рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.

Пунктом 58 Порядку № 1338 (чинний з 01.01.2025) передбачено, що скарга на рішення експертної команди щодо результату оцінювання подається скаржником (його уповноваженим представником): у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи; в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив.

За змістом пункту 59 Порядку № 1338 (чинний з 01.01.2025) розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.

Враховуючи вищезазначене, а також ненадання відповідачем відомостей і доказів про передачу ним відповідно до пункту 7 розділу ІІ Закону № 4170-ІХ медико-експертної справи позивача відповідній медико-соціальній експертній комісії, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про передачу відповідачем матеріалів медико-експертної справи позивача до Центру оцінювання функціонального стану особи (підприємству, установі або організації, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров`я, на які покладені права і обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи) підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанціями про сплату від 23.01.2025 № 6194-9243-6291-2113 і від 07.04.2025 № 7916-0472-7149-7502 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 968,96 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (вул. Миколи Дмитрієва, 7, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36011; ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ стосовно ОСОБА_1 , Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.09.2024 № 2063.

3. Зобов`язати КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (вул. Миколи Дмитрієва, 7, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36011; ) КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (вул. Миколи Дмитрієва, 7, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36011; ) передати матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Центру оцінювання функціонального стану особу для розгляду з урахуванням усіх наявних обставин, питання щодо визнання чи невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю, з урахуванням наявних документів в матеріалах цієї судової справи та висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (вул. Миколи Дмитрієва, 7, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36011; ) судовий збір у розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 09 квітня 2025 року