Справа № 161/23037/24
Суддя: Антіпова Т. А.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/29/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Антіпової Т.А., за участю секретаря судового засідання Семенової І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Хазанюка Івана Вікоровича про скасування постанови серії ЕГА № 1587542 від 18 жовтня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою капітана поліції ЕГА № 1587542 від 18 жовтня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ст. 183 КУпАП за те, що ОСОБА_1 о 00.16 годині 18 жовтня 2024 року здійснив завідомо неправомірний виклик поліції, чим порушив вимоги законодавства України.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав: упередженим ставлення до позивача працівників поліції; неодноразовим порушенням його прав. До того ж зазначає, що повідомлення на лінію 102 він здійснював з чітким висвітленням подій, які були вчинені по відношенню до нього з боку колишньої дружини та доньки, а саме колишня дружина разом з донькою викидала його речі (що потім вона підтвердила, але перекрутивши факти, що нібито, вона просто дістала речі з пральної машини), донька підтвердила факт вчинення стосовно нього насильства, вказавши, що випадково вдарила його шваброю під час прибирання нею приміщення кухні, тобто, донька та колишня дружина фактично також підтвердили наявність між ними того вечора конфлікту. Яким чином зареєстрували і кому передали відповідальні особи на опрацювання його повідомлення - позивачу не було відомо. Натомість після здійснення ним повідомлення на лінію «102», до нього зателефонували та повідомили про те, що телефонують з поліції, після чого по телефону почали з`ясовувати причини звернення (що вже є грубим порушенням) і повідомили, що їдуть складати на нього постанову про хибний виклик. Таким чином, здійснюючи тиск з метою прикриття правопорушення, які могла здійснити проти нього колишня дружина, без відбирання пояснень самого ОСОБА_1 , невірно оцінивши обставини подій винесли завідомо неправомірну постанову з грубим порушенням норм законодавства. Додатково повідомляє, що такі дії працівників поліції здійснюються регулярно, що може свідчити про низький їх рівень кваліфікаційної підготовки або корупційними діями, які мають на меті заволодіння його майном за домовленістю з його колишньою дружиною. Додатково повідомляє, що жодним чином він не був ознайомлений з даною постановою, йому не зачитувались права, особа його не встановлювалась, підписувати постану не пропонувалося. Також, не було повідомлено про порядок оскарження. Про винесену постанову стало відомо випадково, при оскарженні дій працівників полії. На його звернення про скасування постанови ЕГА № 1587542 від 18 жовтня 2024 року до керівництво поліції в особі Івана Гусака, було надано відповідь від 12 грудня 2024 року, в якій відмовлено в задоволені його вимог, з посилання на пропущений ним строк оскарження постанови. З вищевикладених підстав, просить суд скасувати постанову ЕГА № 1587542 від 18 жовтня 2024 року.

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача. З підстав, викладених у вказаній заяві просить суд замінити неналежного відповідача інспектора Хазанюка Івана Вікоровича на належного - Луцьке РУП ГУНП у Волинській області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.12.2024 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вирішено питання про заміну неналежного відповідача, відповідно до поданого 23.12.2024 року клопотання. Встановлено відповідачу Луцькому РУП ГУНП у Волинській області строк 5 днів з моменту вручення ухвали на подання відзиву на адміністративну позовну заяву (а.с. 16).

18 лютого 2024 року представником відповідача до суду надано копії відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Відзиву на адміністративну позовну заяву, відповідно до ухвали суду від 25.12.2024 року до суду відповідачем не подавалося. Будь-яких інших матеріалів, які слугували підставою для винесення оскаржуваної постанови, - від відповідача до суду не надходило.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2025 року у вказаній справі було залучено Головне управління Національної поліції у Волинській області в якості співвідповідача, встановлено співвідповідачу Головному управлінню Національної поліції у Волинській області строк 5 днів з моменту вручення ухвали на подання відзиву на адміністративну позовну заяву. Проте, співвідповідач своїм правом не скористався, та відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 18.10.2024 о 00.16 годин в селі Тарасове, вулиця Волі, будинок 1, Луцького району, Волинської області інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, капітаном поліції Хазанюком І.В. розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якої винесено постанову ЕГА № 1587542 від 18.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн. (а.с. 7-10).

Як вбачається з Рішення від 12.12.2024 року щодо залишення постанови серії ЕГА № 1587542 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбаченої ст. 183 КУпАП без зміни, а скаргу без задоволення, зміст оскаржуваної постанови наступний, 17 жовтня 2024 року, о 22.59 годин, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме повідомив, що його дружина, ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 вчиняють домашнє насильство відносно заявника, а саме вчиняють з ним бійку, виганяють з будинку, викидають речі, поводяться агресивно. Дана інформація не відповідає дійсності.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 статті 173-2 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до стаття 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дослідивши всебічно і повно наявні в матеріалах справи докази, в тому числі, відтворивши відеозаписи, надані суб`єктом владних повноважень, суд констатує наступне.

З відеозапису з нагрудного відеореєстратора безпосередньо інспектора СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, капітана поліції Хазанюка І.В. вбачається, що 17 жовтня 2024 року, приблизно о 23.06 годин, він засобами мобільного зв`язку зателефонував до заявника ОСОБА_1 з метою з`ясування обставин щодо здійсненого виклику з повідомленням про вчинення домашнього насильства. Суд звертає увагу, що інспектор СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, капітан поліції Хазанюк І.В. повідомив ОСОБА_1 , що встановлювати обставини щодо вчинення домашнього насильства він має намір саме в ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (тобто в осіб, якими таке насильство безпосередньо вчинялося, зі слів заявника). І якщо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 факт вчинення насильства не підтвердять, то у відношенні ОСОБА_1 буде винесена постанова за ст. 183 КУпАП (відеозапис № …023, тайм код 1.40 хв., 4.50 хв.).

Судом встановлено, що при зверненні на лінію «102» ОСОБА_1 вказав причини виклику поліцейських вчинення домашнього насильства, а також конкретні дії, які нібито вчинялися у його відношенні - вчинення бійки, примус залишити місце проживання, викидання його речей, агресивне поводження.

Також з відеозапису з нагрудного відеореєстратора вбачається, що 17.10.2024 року, починаючи з 23.20 годин, інспектор СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, капітан поліції ОСОБА_4 , перебуваючи на місці події, в селі Тарасове, вулиця Волі, будинок 1, Луцького району, Волинської області, дійсно отримав відомості, щодо можливого вчинення у відношенні ОСОБА_1 діяння, що може підпадати під ознаки домашнього насильства.

Однак, вказані відомості були поліцейським проігноровані (відеозапис № …027, тайм код 4.10 хв.). Суд констатує, що відомості, отримані інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , хоч і не були безумовною підставою для притягнення будь-яких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, однак беззаперечно потребували додаткового з`ясування обставин. Вказані події повністю спростовують факт, що виклик ОСОБА_1 на лінію «102» носив характер завідомо безпідставного виклику поліції.

Крім того, з відеозапису з нагрудного відеореєстратора безпосередньо інспектора СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, капітана поліції ОСОБА_4 достовірно вбачається, що оскаржувана постанова серії ЕГА № 1587542 від 18.10.2024 року була винесена за відсутності ОСОБА_1 як особи, яка притягається до відповідальності. Права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП ОСОБА_1 не роз`яснювались. Про факт винесення оскаржуваної постанови інспектор СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюк І.В. намагався повідомити ОСОБА_1 засобами мобільного зв`язку (відеозапис № …037, таймкод 0.25 хвилин), проте присутність особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не була забезпечена, що є порушенням порядку складання постанов про адміністративні правопорушення, встановлені нормами КУпАП.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В порушення вищезазначених положень Закону, відповідачами не було вжито належних заходів, спрямованих на доведення правомірності свого рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, у відповідності до положень статті ч. 2 ст. 77 КАС України, зокрема, не було подано до суду відзиву на адміністративну позовну заяву, та будь-яких інших матеріалів, які слугували підставою для винесення оскаржуваної постанови, як не було надано суду і саму постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. При цьому, надані суду представником відповідача копії відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських Луцького РУП ГУНП у Волинській області підтверджують обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та свідчать на його користь.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. є необґрунтованим.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕГА № 1587542 від 18.10.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн, - визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 07 квітня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Т.А. Антіпова