Справа № 380/4006/25
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 рокусправа № 380/4006/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_3 , у якій просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову студента ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_3 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 про зарахування до списків частини ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 з дня набрання рішенням суду у вказаній справі законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі- позивач) згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти є студентом денної форми здобуття освіти за ступеню молодший бакалавр у Фаховому коледжі інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету. Вказує, що згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є особою, яка на період мобілізації та протягом дії воєнного стану має право на відстрочку. Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 позивач 21.01.2025 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проведення загальної мобілізації та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що він повідомляв працівникам ТЦК та СП про його право на відстрочку, проте такі інформація не була взята до уваги працівниками ТЦК та СП. З моменту фактичного прибуття до військової частини НОМЕР_3 позивач неодноразово звертався до командування щодо вирішення питання про його протиправну мобілізацію, надання відстрочки та звільнення від проходження військової служби. Проте досі проходить військову службу і питання щодо його звільнення не вирішено. Позивач вважає дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_3 протиправними тому звернувся із вказаним позовом до суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі-відповідач 1) у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення ухвали 03.03.25.

Станом на момент розгляду цієї справи жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно з ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подання заяв по суті справи є правом учасників справи, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Військова частина НОМЕР_3 (далі-відповідач 2) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Вказує, що військова частини не є уповноваженим суб`єктами щодо здійснення заходів мобілізаційної готовності та не беруть участі в їх організації чи проведенні. Зазначає про те, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 №21 від 20.01.2025, військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_3 у службове відрядження з метою проходження базової загальновійськової підготовки у складі зведеного навчального батальйону «Граніт-2». Відтак позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , а лише тимчасово направлений до неї для проходження навчання. При цьому, підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період визначені ч. 4 ст. 26 Закону України №2232. Наголошує, що правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказів про призов. При цьому зазначає, що навіть за умови протиправності дій щодо мобілізації позивача на військову службу та зарахування до особового складу військової частини, для звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації мають бути наявні підстави, визначені п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232. Також відповідач 2 наголошує що позивач у разі відсутності наміру продовжувати проходження військової служби, повинен звернутися з відповідним рапортом та належним чином завіреними копіями документів до командира військової частини НОМЕР_5 щодо звільнення його з військової служби. Наголошує про те, що саме військова частина НОМЕР_5 є органом, до повноважень якого належить вирішення спірного питання, а військова частина НОМЕР_3 не має юридичних підстав втручатися у кадрові рішення щодо військовослужбовця іншої частини. Окремо підкреслює, що. позивач самовільно залишив розташування військової частини без відповідного дозволу уповноважених посадових осіб що розцінюється як порушення встановленого порядку проходження військової служби та є протиправним.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив та зазначає наступне. З аналізу норм законодавства у їх сукупності випливає, що облік та призов громадян в особливий період, включно з перевіркою наявності підстав для надання відстрочки від призову під час мобілізації, належить до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Саме ці органи формують і передають іменні списки команд, на підставі яких військові частини здійснюють зарахування осіб до свого штату або виключення з нього. Відтак, військова частина не здійснює перевірку наявності підстав для відстрочки від мобілізації самостійно й не приймає рішень щодо правомірності призову її дії базуються виключно на підставі відповідних документів, що надходять від ТЦК та СП. Разом з тим, позивач є студентом денної форми навчання у Фаховому коледжі інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету, що може бути підставою для надання йому відстрочки від мобілізації. Однак питання перевірки і врахування такої підстави не належить до повноважень військової частини, а виключно до компетенції відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Відтак вимога про визнання протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 про зарахування до списків частини позивача є дієвим засобом правового захисту, який сприятиме відновленню порушеного права позивача та досягненню бажаного результату, зокрема звільненню його з військової служби.

Відповідач 2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив у якому з аргументами позивача не погоджується повністю. Вказує, що представник позивача у позовній заяві та відповіді на відзив не вказує конкретних неправомірних дій військової частини НОМЕР_3 . Наголошує що протиправних дій військової частини НОМЕР_3 немає і вона діяла у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Згідно з Довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 є студентом денної форми здобуття освіти за ступеню молодший бакалавр в Фаховому коледжі інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету з 01.09.2022 по 30.06.2025

Відповідно до Довідки №10 від 27.01.2025 позивач у 2021 році вступив і зараз навчається за денною формою навчання на 4 курсі Фахового коледжу інженерії, управління та землевпорядкування Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» за спеціальністю 193 Геодезія та землеустрій (ОПП Геодезичні роботи та експлуатація геодезичного обладнання"). Строк закінчення закладу освіти 30.06.2025. Додатково повідомлено, що ВСП «Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету» реорганізовано у Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» на підставі наказів Міністерства освіти і науки України №1249 від 13.10.2023 (зі змінами), №1582 від 05.11.2024, наказів Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» №16/од від 12.11.2024, №18/од від 13.11.2024.

Згідно з поіменним списком військовозобов`язаних позивач призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 і відправлений у склад команди «А2900».

Відповідно до Витягу із наказу військової частини НОМЕР_3 рядового ОСОБА_1 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків та зарахований на котлове забезпечення зі сніданку 20.01.2025.

Представник позивача на адресу відповідача 1 та ІНФОРМАЦІЯ_6 направив адвокатські запити від 11.02.2025 у яких просив надати завірену копію направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією, завірену копію картки обстеження та медичного огляду, завірену копію довідки військово-лікарської комісії, завірену копію повістки на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією, завірені додатки 3 до Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, завірену копію розписки про отримання мобілізаційного розпорядження , завірену копію наказу керівника ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також представник позивача на адресу відповідача 2 направив адвокатський запит від 11.02.2025 у якому просив надати завірену копію наказу командира військової частини НОМЕР_6 про зарахування до списків частини/особового складу частини.

Вважаючи дії відповідачів які полягають у призові на військову службу під час мобілізації протиправними позивач звернувся із цим позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.

Згідно з ч.1 ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст. 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.

Воєнний стан в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон України №2232-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону України №2232-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 2 Закону України №2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України № 2232-XII. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до ст. 22 Закону України №2232-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України №2232-XII громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України №2232-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону України №2232-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відтак з 24.02.2022 у громадян України виник обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Як встановлено під час розгляду справи позивач призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Разом з тим, позивач вважає, що дії відповідача 1 є протиправними, оскільки він є особою яка на період мобілізації та протягом дії воєнного стану має право на відстрочку, згідно абзацу 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». А саме позивач навчається на денній формі здобуття освіти за ступеню молодший бакалавр в Фаховому коледжі інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету.

Статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ( далі- Закон України № 3543-XII) передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 23 Закону України № 3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у п. 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Процедуру надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560).

Відповідно до п.п. 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7.

Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Суд зазначає, що за наявності у особи права на відстрочку від призову на військову службу, така відстрочка не надається автоматично і для реалізації відповідного права особа має звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановленому порядку.

У разі відсутності звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, навіть за умови наявності права на отримання відстрочки від призову на військову службу, особа може бути призвана на військову службу на загальних підставах.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що позивач не надав доказів звернення до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу.

Зокрема, у справі відсутні будь-які документи, які б свідчили про намір позивача скористатися правом на відстрочку, передбачену законодавством, або про надання ним до ТЦК та СП довідок, документів чи інших підтверджень статусу студента денної форми навчання для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

У зв`язку з цим ІНФОРМАЦІЯ_5 , не маючи інформації чи доказів про наявність у позивача підстав для відстрочки, діяв у межах своїх повноважень і мав законні підстави направити позивача для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК).

Відтак, позовна вимога щодо визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову студента ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_3 не підлягає до задоволення.

У частині позовної вимоги позивача, яка стосується визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_3 про зарахування до списків частини ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Відповідно до Закону України № 2232-XII Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, звільнення з військової служби) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Суд наголошує, що аналіз наведених вище законодавчих і підзаконних актів свідчить про те, що військова служба з моменту її початку покладає на її учасників (військовослужбовця та держави) велике коло взаємних прав та обов`язків матеріального, та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше.

Суд приходить до висновку, що позивач в обґрунтуванні позовної заяви не вказує конкретні підстави, які свідчать про неправомірність наказу командира військової частини НОМЕР_3 . Зокрема не надає доказів або правових аргументів, які б підтверджували порушення норм законодавства при виданні цього наказу. Позивач не вказує, які саме норми права були порушені, та не пояснює, яким чином виданий наказ суперечить вимогам закону.

Крім того, суд наголошує про те, що після видання наказу щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_3 виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказів про призов.

Відтак, командування військової частини діяло в межах чинного законодавства та не мало альтернативних варіантів поведінки.

Стосовно позовної вимоги позивача про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 суд зазначає наступне.

Згідно з п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 № 170 затверджена Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція №170).

Відповідно до абз.13 пункту 14.10 Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Отже, звільнення з військової відбувається шляхом подання військовослужбовцем відповідного рапорту до безпосереднього начальника з долученням належних документів на підтвердження наявності таких обставин.

Як зазначалося судом звільнення військовослужбовців з військової служби регламентовано Законом України №2232-XII.

Вичерпні підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період передбачені ст. 26 Закону № 2232-XII.

На підставі досліджених матеріалів справи суд вказує про те що позивач із рапортом до командира військової частини НОМЕР_3 про його звільнення із зазначенням підстав, визначених ст. 26 Закону №2232-XII, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення, не звертався. Відтак, неправомірних дій відповідача 2 немає.

Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович