Справа № 520/2478/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 р. № 520/2478/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 2), у якій позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. визнати протиправним і скасувати рішення Відділу перерахунків пенсії № 3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області №76 від 30.10.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНКПП: НОМЕР_1 , Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) № 10707 від 25.10.2023 з урахуванням висновків суду у цій справі та здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідачем 2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області, прийнято рішення №76 від 30.10.2023 про відмову в у перерахунку пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Позивачка вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

17.03.2025 до суду надійшов від відповідача 2 відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач 1 відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 07.02.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачці строк десять календарних днів для усунення недоліків. Встановлено способом усунення недоліків подання до суду юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини; уточненої позовної заяви, в якій зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів або зазначити належного відповідача.

Позивачка усунула недоліки позовної заяви, зазначені у вказаній вище ухвалі суду.

Ухвалою від 20.02.2025 суд відкрив провадження у справі, призначив справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою від 10.03.2025 суд клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі залишив без задоволення.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 є пенсіонером, якому з 01.04.2009 року була призначена пенсія.

При цьому, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позивачем у позовній заяві вказано, що вона вийшла на пенсію та отримувала пенсію, як держслужбовець відповідно чинного на той час Закону, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_2 , виданим Харківським Комінтернівським управлінням від 06.04.2009 року. Оскільки пенсіонерам дозволено після виходу на пенсію працювати, позивачка продовжила перебувати на службі в органах місцевого самоврядування.

Зі спливом часу, без відповідної заяви позивачки , без попередження - позивачку було переведено з пенсії державного службовця на звичайну пенсію. Для з`ясування даної ситуації позивачка звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України та з наданих пояснень стало відомо, що переведення відбулось в інтересах позивачки, її запевнили, що цей тип пенсії є більш оптимальним (на той час) та за бажанням, позивач може в будь-який момент повернутись на належний їй пенсійний вид забезпечення.

З записів трудової книжки позивачки та вкладиша серії НОМЕР_3 вбачається, що остання, зокрема, працювала:

- з 17.02.2005 до 19.02.2009 начальником управління освіти (запис № 18); Розпорядженням голови Комінтернівської райради № 36 від 17.02.2005 року позивачу присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис № 19); Розпорядженням голови Комінтернівської райради № 32 від 19.02.2007 року позивачу присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис № 21); Розпорядженням голови Комінтернівської райради № 62 від 19.02.2009 року позивачу присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис № 22);

- з 06.03.2009 до 31.03.2010 продовжено термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування (запис № 23);

- з 31.03.2010 до 01.01.2011 продовжено термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування (запис № 24);

- з 01.01.2011 по 30.03.2021 Розпорядженням Харківського міського голови від 31.12.2010 № 3943 з 01.01.2011 року переведено на посаду начальника управління освіти адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради (запис № 25); Розпорядженням Харківського міського голови від 21.02.2011 № 755 позивачу присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис № 26); Розпорядженням Харківського міського голови від 28.02.2013 № 808/2к позивачу присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис № 26);

- з 31.03.2021 до 31.03.2022 Розпорядженням Харківського міського голови від 29.03.2021 № 402/2к продовжено термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування (запис № 28);

- з 31.03.2022 до 31.03.2023 Розпорядженням Харківського міського голови від 25.03.2022 № 262/2к продовжено термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування (запис № 29);

- з 31.03.2023 по теперішній час - Розпорядженням Харківського міського голови від 29.03.2023 № 395/2к продовжено термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування (запис № 30).

Позивачкою 25.10.2023 було подано до відповідача заяву про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Як зазначено позивачкою, до заяви про призначення пенсії додано копії всіх документів, необхідних для призначення пенсії.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №76 від 30.10.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до заяви №10707 від 25.10.2023 із посиланням на п.п. 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказано, що на посадових осіб органів місцевого самоврядування поширюється чинність Закону України від 07.06.2001 року №2493 «Про службу в органах місцевого самоврядування» відповідно до якого цій категорії осіб присвоюються ранги осіб органів місцевого самоврядування. Водночас із посиланням на п.5 розділу V Закону України «Про місцеве самоврядування» та його чинність у часі вказано, що за даними трудової книжки, що знаходяться в матеріалах ЕПС з 17.02.2005 року позивач призначена на посаду начальника управління освіти Харківської міської ради, прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 13. З 19.02.2007, 19.02.2009, 21.02.2011, 21.02.2013 присвоєно чергові ранги посадової особи місцевого самоврядування. Оскільки позивач не набуває необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» вона не має.

Не погодившись з рішенням Відділу перерахунків пенсії № 3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області №76 від 30.10.2023, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Щодо шестимісячного строку звернення до суду суд зазначає, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 7 лютого 2019 року у справі №295/6531/17, від 18 лютого 2020 року у справі №1840/3344/18.

Тобто, відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом, виходячи із змісту конституційного права на соціальних захист є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон України №889-VIII).

За змістом пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII, з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон України №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Положеннями пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Приписами частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, чинного до 01.05.2016, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу вищевказаного вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач 2 не враховує до стажу державного службовця позивача періоди роботи з 17.02.2005, оскільки позивачка не набуває необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» .

Положеннями ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Водночас, механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Приписами пункту 6 Порядку №229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Положеннями пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, який діяв на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби

У пункті 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У свою чергу, статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що до шостої категорії належать посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад; до сьомої категорії відносяться посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Отже, посади, які обіймала позивачка за час роботи в органах місцевого самоврядування, відносяться до посад, визначених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та станом на 01.05.2016 року такий стаж позивача складає понад 10 років.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах Верховного Суду від 22.05.2020 у справі №263/9612/16-а, від 10.02.2021 у справі №825/1453/18, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17 та від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, ураховуючи відомості трудової книжки та призначення пенсії, у позивача наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, на позивача поширюється дія пункту 10 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону України «Про державну службу», оскільки стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» становить більше 10 років.

Позивачка працювала на посаді органу місцевого самоврядування, яка належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Отже, оскільки позивачка має стаж на посаді державної служби понад 10 років, та ураховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивачка працювала на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, то вона має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 76 від 30.10.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до заяви № 10707 від 25.10.2023 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на обставини того, що розгляд заяви позивачки здійснювався саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області, то підстави для зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 10707 від 25.10.2023 року, у суду відсутні.

Отже, ураховуючи встановлені судом під час розгляду справи обставини порушення прав позивачки, суд вважає, що належним способом захисту прав останньої є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 10707 від 25.10.2023, з урахуванням висновків суду у цій справі.

При цьому, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» звернені на майбутнє, в цій частині позовних вимог права позивача не є порушеними, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Квитанцією від 31.01.2025 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 76 від 30.10.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до заяви № 10707 від 25.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 10707 від 25.10.2023 з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79016; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження: 61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх, .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.04.2025.

Суддя О.В. Пасечнік