Справа № 240/9413/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Житомир

справа № 240/9413/24

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №042934 від 07.05.2024 Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем до позивача застосовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №042934 від 07.05.2024 відповідно до якої розглянуто справу про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт та постановлено притягнути до відповідальності за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону.

Як зазначає позивач, він не керував транспортним засобом та не перебував у вказаному місці, а також вказує, що у постанові відповідач не зазначає яке саме порушення було вчинене позивачем, та які саме документи були відсутні, а тому позивач вважає дану постанову протиправною та такою, що не містить жодного обґрунтування щодо предмету правопорушення.

Крім цього, позивач зауважує, що з акту №АР 040254 від 03.04.2024, який був наданий йому для огляду, було неможливо встановити, що саме у ньому зазначено. Позивач вказує, що лише з пояснень начальника відділу (посадової особи, яка розглядала справу), позивач зрозумів, що предметом порушення є те, що транспортний засіб не обладнаним тахографом, однак позивач останнє заперечує та вказує, що тахограф здійснював фіксацію режиму роботи та відпочинку водія.

У зв`язку з цим, просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №042934 від 07.05.2024.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи ( у порядку письмового провадження).

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження направив до суду відзив на позовну заяву (за вх.№30210/24), у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування зазначає, що в результаті проведення перевірки було виявлено, що транспортним засобом, обладнаним контрольним пристроєм - аналоговим тахографом, здійснювалося перевезення вантажу згідно з ТТН №14 від 03.04.2024, автомобільним перевізником у якій визначено ФОП ОСОБА_1 . Під час здійснення перевезень 02.04.2024 та 03.04.2024 водієм ОСОБА_2 не було встановлено тахокарти у слот тахографа, натомість ним на тахокартах була зазначена незрозуміла інформація, адже, як повідомив водій, тахограф, яким обладнано транспортний засіб що перевірявся, несправний вже деякий час.

Однак, як зазначає відповідач, відео перевірки спростовує твердження позивача, що тахограф, яким обладнано транспортний засіб, що використовувався, обладнано працюючим тахографом, а також, що тахограф здійснював фіксацію режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_2 02.04.2024 та 03.04.2024. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що приймаючи оскаржувану постанову, орган державного контролю діяв у межах, у спосіб та на підставі повноважень, визначених чинним законодавством.

17 червня 2024 року від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив (за вх. №34328/24) у якій зазначає, що відеозапис доданий відповідачем до відзиву подано з порушенням вимог ст. 99 КАС України, адже не засвідчений електронним кваліфікаційним підписом. Також вказує, що у акті проведення перевірки відсутні відомості про те, що порушення фіксувалося за допомогою відеозапису.

Зауважує, що під час розгляду справи та прийняття постанови відеозапис був відсутній, а тому посилання відповідача на наявність певних доказів, які не були враховані під час прийняття постанови, є протиправним.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 01 квітня 2024 року видано направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №001667 для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортних засобів, в період з 01.04.2024 по 07.04.2024.

03 квітня 2024 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку транспортного засобу щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом - транспортного засобу марки DAF номерний знак НОМЕР_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.04.2024 №АР040254 (далі - акт перевірки), у якому зафіксовано, що при перевірці транспортного засобу DAF номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , встановлено порушення вимог чинного законодавства: здійснення внутрішніх перевезень вантажу згідно з ТТН №14 від 03.04.2024 транспортним засобом обладнаним аналоговим тахографом без наявності на момент проведення перевірки документів передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У тому числі встановлено порушення, відповідальність за які передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: без наявності на момент проведення перевірки щоденних реєстраційних листків обліку режиму праці та відпочинку водія за 02.04.2024, 03.04.2024, чим порушено вимоги наказів ЖТЗІ №340 від 07.06.2010, №385 від 24.06.2024.

Водій від письмових пояснень та підпису в акті перевірки відмовився.

Вказані документи були передані начальнику Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті для вирішення питання щодо притягнення перевізника до адміністративно-господарської відповідальності.

09.04.2024 відповідач направив позивачу лист від 08.04.2024, у якому повідомив про розгляд 07.05.2024 справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт та копію акту перевірки №АР 040254 від 03.04.2024.

07.05.2024 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті розглянуто акт перевірки та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №042934, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі розміром 17000 грн за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 вказаного Закону.

Позивач не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Статтею 34 Закону №2344-III встановлені вимоги до автомобільного перевізника, останній зобов`язаний: - виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; - утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21цього Закону; - забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; - забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; - організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; - забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; - забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; - забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирі.

Відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Виходячи зі змісту вказаної норми, перелік документів, які повинен мати водій для здійснення вантажних перевезень не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, пунктом 1.3 якого визначено, що це Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами

Відповідно до вимог пункту 6.1 цього Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Таким чином, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до товарно-транспортної накладної №14 від 03.04.2024 - автомобіль марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , масою брутто 22,14 т, а отже відповідає даному положенню.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція №385), відповідно до пункту 1.3 дія якої поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні:

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Умови використання тахографів передбачені розділом III Інструкції №385.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з пунктами 3.5, 3.6 розділу ІІІ Інструкції №385 перевізники: - забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); - зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; - аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: - правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); - наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; - дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; - дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; - наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; - строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон, які використовуються суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнених тахокарт (або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом) (реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв).

Автомобільний перевізник (у тому числі юридична особа, яка здійснює перевезення вантажу за власний кошт), здійснюючи внутрішні перевезення вантажу, зобов`язаний забезпечити наявність у водія транспортного засобу, обладнаного тахографом, при собі всіх документів, передбачених пунктами 3.3, 3.6 Інструкції №385, зокрема, у даному випадку, наявності при собі у водія транспортного засобу протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010, визначено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що положеннями статті 48 Закону № 2344-III передбачено необхідність наявності як у перевізника, так і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом (або копію графіка змінності водіїв), передбачено Інструкцією №385 та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010.

Суд зауважує, що відповідно до дослідженого судом відеозапису із нагрудної камери уповноваженого представника Державної служби України з безпеки на транспорті, який здійснював перевірку транспортного засобу марки DAF номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , здійснювалося перевезення вантажу.

Як слідує з відеозапису, представником Державної служби України з безпеки на транспорті встановлено порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутність щоденних реєстраційних листків обліку режиму праці та відпочинку водія, про що повідомлено водія - ОСОБА_2 , на що останній зазначив, що пристрій несправний. Представником Державної служби України з безпеки на транспорті повідомлено водія про те, що він може надати свої відповідні заперечення/пояснення до акту (що складається на перевізника). Водій надавати пояснення та підписувати акт проведення перевірки відмовився.

Однак позивач заперечує щодо долучення даного відеозапису, з тих підстав, що в акті рейдової перевірки не зазначено відомостей про те, що перевірка здійснювалася за допомогою відеофіксації, а також звертає увагу на те, що відповідний доказ не засвідчений електронним кваліфікованим підписом, а тому порушує вимоги Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Суд вважає такі доводи безпідставними виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст.44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до ч. 10 ст.44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Тобто у разі звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі, мають бути підписаними безпосередньо учасником справи або його представником.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 72 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з частиною першою статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, як на підставу правомірності винесення оскаржуваної постанови, як на доказ посилається на диск «АР040254» із відеозаписом з нагрудної камери інспектора, що проводив перевірку 03.04.2024, який долучив до відзиву.

Зважаючи на те, що відповідач подав відзив в письмовому вигляді, а не в електронному, то докази долучені до відзиву не мають бути засвідченими електронним кваліфікованим підписом, а тому суд вважає, що диск долучений відповідачем до відзиву є належним доказом та долучає його до матеріалів справи.

Суд зауважує, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ст.48 Закону України №2344-ІІІ не містить виключного переліку документів необхідних для здійснення внутрішніх перевезень, а наявність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, тахограми прямо передбачена Інструкцією №385 та Положенням №340, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів за його відсутності є порушенням статті 48 Закону України №2344-ІІІ та є підставою для застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17.

Законом України №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

В розумінні вимог статті 1 Закону України №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Зі змісту товарно-транспортної накладної №14 від 03.04.2024 встановлено, що у графі «автомобільний перевізник» зазначено ФОП ОСОБА_1 .

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесена саме відносно ФОП ОСОБА_1 , як автомобільного перевізника, тобто суб`єкта господарювання.

Верховний Суд аналізуючи наведені норми законодавства у постановах від 29.03.2017 у справі №813/5710/14 та від 10.05.2019 у справі №816/124/17 висловив правову позицію, згідно з якою вантажні автомобілі повного понад 3,5 тон, які використовуються суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених приписами статті 48 Закону №2344-ІІІ, обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнених тахокарт (реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв) або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

За відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що мав би свідчити про його справність та актуальність (неспотвореність) даних не є можливим перевірити дотримання водіями транспортних засобів режиму праці та відпочинку водіїв.

Як зазначено вище, непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону №2344-III документів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-ІІІ.

При цьому, Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Так, абзацом 3 частини 1статті 60 Закону №2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

Суд констатує, що положення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт" застосовуються виключно до автомобільного перевізника і не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, у цьому випадку саме позивач, який є автомобільним перевізником, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів, оскільки факт відсутності заповнення тахокарток, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт" не спростовується матеріалами справи, що, насамперед, зумовлює накладення штрафу за таке порушення.

З огляду на вказане, суд звертає увагу на те, що позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду справи.

Таким чином, оскільки за результатами рейдової перевірки транспортного засобу посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення усіх необхідних документів, що визначені статтею 48 Закону №2344-ІІІ, тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності.

З огляду на викладене винесена постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу від 07.05.2024 №042934 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, доводи та твердження позивача не спростовують висновки відповідача, а постанова від 07.05.2024 №042934 про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак, не підлягає скасуванню

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан ім.С.П. Корольова, 12, Житомир,10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 09 квітня 2025 року.

Суддя А.В. Горовенко