Справа № 280/471/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/471/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2024 в адміністративній справі №280/471/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Запорізькій області №Ф-4264-49-У від 16.10.2023.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2024 в адміністративній справі №280/471/24 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16 жовтня 2023 року №4264-49-У, сформовану Головним управлінням ДПС у Запорізькій області. У задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 14.02.2008, номер запису в реєстрі: 0040975, підприємницьку діяльність припинено за власним рішенням 22.02.2019, номер запису: 3040975.

За даними інформаційної системи контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 було нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску за період 2017 рік IV квартал 2018 року, а саме:

- зі строком сплати до 09.02.2018 в сумі 8 448,00 грн. (за 2017 рік);

- зі строком сплати 19.04.2018 в сумі 2 457,18 грн. (І квартал 2018 року);

- зі строком сплати 19.07.2018 в сумі 2 457,18 грн. (ІІ квартал 2018 року);

- зі строком сплати 19.10.2018 в сумі 2 457,18 грн. (ІІІ квартал 2018 року);

- зі строком сплати 21.01.2019 в сумі 2 457,18 грн. (IV квартал 2018 року).

ГУ ДФС у Запорізькій області 14.02.2019 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4264-49, відповідно до якої вимагається від позивача сплатити борг з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 18276,72 грн, який виник станом на 31.01.2019.

В межах виконавчого провадження ВП№59447583 здійснювалось примусове виконання узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4264-49-У від 14.02.2019.

За даними інтегрованої картки платника, в рахунок погашення недоїмки стягнуто кошти в межах вищевказаного виконавчого провадження 8 187,39 грн відповідно до платіжного доручення № 11616 від 11.12.2019, 2 467,49 грн відповідно до платіжного доручення № 762 від 12.02.2020, 2566,09 грн відповідно до платіжного доручення № 956 від 18.02.2020, 1340,67 грн відповідно до платіжного доручення № 1939 від 20.02.2020, а всього на загальну суму 14 561,64 грн.

Отже, за обліковими даними залишок несплаченої недоїмки становив 3 715,08 грн.

Судом також встановлено, що позивач оскаржив вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4264-49 від 14.02.2019 до суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №280/3852/19 визнано протиправною та скасовано винесену ГУ ДФС у Запорізькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4264-49 від 14.02.2019, якою ОСОБА_1 визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у розмірі 18276,72 грн.

Крім того, 28.01.2022 ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення №19942405/827 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у відповідності до якого на позивача накладено штрафні санкції на загальну суму 12256,74 грн, у тому числі, штраф у розмірі 2912,34 грн, пеня у розмірі 9344,40 грн, за несвоєчасну із порушенням строків, встановлених Закону №2464-VI, у відповідній редакції, сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.02.2018 по 29.02.2020.

Позивач оскаржив рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28.01.2022 №19942405/827 до суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №280/4542/22 визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №19942405/827 від 28.01.2022.

ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4264-49 від 16.10.2023, відповідно до якої вимагає сплатити заборгованість з єдиного внеску в сумі 3 715,08 грн.

Вказана вимога була направлена на податкову адресу позивача, однак повернулась без вручення з причин «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Узгоджена вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4264-49-У від 16.10.2023 на суму 3 715,08 грн направлена відповідачем для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

Вважаючи протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Запорізькій області №Ф-4264-49-У від 16.10.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних вимог в частині, оскільки позивач працював як найманий працівник з 16.02.2011 на ЗАТ «Запорізький Оліяжиркомбінат», з 01.09.2016 на ТОВ «Оптімус Плюс», з 19.04.2017 на ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», і за результатом дослідження Довідок Пенсійного органу форми ОК-5 та індивідуальних відомостей застрахованих осіб з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування судовою колегією встановлено, що у спірний період вказаними роботодавцями ОСОБА_1 , як найманому працівнику нараховувалася та сплачувалася заробітна плата, а також за нього сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за виконання трудових функцій.

Позивачкою рішення суду першої інстанції в частині, якою їй відмовлено у задоволенні позовних вимог, не оскаржено, тому його перевірка в апеляційному порядку в цій частині не здійснюється, зважаючи на приписи статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 4 частини 1 статті цього Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Згідно пункту 5 частини 1 статті 1 Закону мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Частиною 5 статті 8 Закону встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 4 статті 25 Закону визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

За змістом постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №280/3852/19 (справа щодо оскарження позивачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4264-49 від 14.02.2019) встановлено, що позивач працював як найманий працівник з 16.02.2011 на ЗАТ «Запорізький Оліяжиркомбінат», з 01.09.2016 на ТОВ «Оптімус Плюс», з 19.04.2017 на ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», і за результатом дослідження Довідок Пенсійного органу форми ОК-5 та індивідуальних відомостей застрахованих осіб з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування судовою колегією встановлено, що у спірний період вказаними роботодавцями ОСОБА_1 , як найманому працівнику нараховувалася та сплачувалася заробітна плата, а також за нього сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за виконання трудових функцій.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 р. у справі № 440/2149/19 сформулював наступний правовий висновок:

"Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.".

Таким чином, визначальною ознакою при визначенні обов`язку сплачувати єдиний внесок є обставина наявності реєстрації особи, як фізичної особи-підприємця. У випадку перебування такої особи у трудових правовідносинах, як найманого працівника, та сплати єдиного внеску його роботодавцем, подвійне нарахування єдиного внеску за один і той самий період законом не передбачено.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2024 в адміністративній справі №280/471/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 08 квітня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов