Справа № 200/8667/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року Справа№200/8667/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника Малькевич Н. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення від 03.10.2024 № 11 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 24.09.2024 зарахувавши до страхового стажу періодів роботи з 20.05.1985 по 06.08.1985, з 08.08.1985 по 31.07.1987, з 01.07.2000 по 31.12.2003, до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи з 01.09.1982 по 05.05.1983, з 06.05.1983 по 15.05.1985, з 20.05.1985 по 06.08.1985, з 03.08.1985 по 31.07.1987, з 03.08.1987 по 30.12.2003 та провести розрахунок пенсії з урахуванням заробітної плати, що зазначена в довідці від 02.08.2024 № 89/1, видана ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та у відповідності до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного стажу, не прийнявши довідки на підтвердження пільгового стажу та не зарахувавши певні періоди трудової діяльності. Позивач наполягає, що має право на призначення пенсії та надав усі підтверджуючі трудову діяльність та пільговий характер роботи документи, які необхідні для призначення пенсії, в зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою від 17 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідно до ухвали суду від 17 березня 2025 року витребувані докази у справі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначив, що спірне рішення є обґрунтованим та прийняте відповідно до норм чинного законодавства. У призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 1.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, враховуючи здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України та період відпустки головуючого у справі, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Згідно з копією свідоцтва про шлюб від 20.06.1987 серії НОМЕР_2 « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу) обрав прізвище дружини « ОСОБА_3 ».

24 вересня 2024 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.10.2024 № 11 в призначені пенсії позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 25 років або 20 років - на провідних професіях та відповідно до статті 26 Закону за відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Спірним рішенням встановлено:

вік заявника - 60 років.

Страховий стаж - 19 років 07 місяців 28 днів; пільговий стаж відсутній.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

з 08.08.1985 по 31.07.1987 згідно довідки від 25.06.2024 № 04-14/1385, яка видана Відокремленим підрозділом «Шахта «Котляревського», оскільки вищезазначений період не підтверджено первинними документами;

з 01.07.2000 по 31.12.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 03.08.1987, оскільки печатка на першій сторінці трудової книжки засвідчена не існуючої на той час держави та в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5 відсутні відомості про роботу;

До пільгового стажу не зараховано періоди:

з 05.04.1983 по 03.05.1983 згідно довідки від 04.07.2014 № 1-9214, яка видана Відокремленим підрозділом «Шахта «Україна» та з 08.08.1985 по 31.07.1987 згідно довідки від 25.06.2024 № 04-14/1385, яка видана Відокремленим підрозділом «Шахта «Котляревського», оскільки вищезазначені періоди не підтверджені первинними документами;

з 03.08.1987 по 30.12.2003 згідно довідки від 02.08.2024 № 89, яка видана ДВАТ ГМУ «Монтажник» оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 відсутні відомості про роботу з 1998 по 30.12.2003, згідно виписки з контрольних табелів спусків від 02.08.2024 № 89/2 не можливо визначити за які роки спуски.

Позивачем надана копія трудової книжки серії НОМЕР_3 від 03.08.1987, відповідно до записів якої з 03.08.1987 прийнятий електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті до Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання (наказ № 98 від 03.08.1987); 30.12.2003 звільнено за згодою сторін ст. 36 КЗпП України (наказ № 75-к від 30.12.2003.

Записи містять підписи посадових осіб, посилання на номера та дати наказів, відтиски печатки підприємств, дефектів записи не мають.

У зв`язку з тим, що в трудовій книжці відсутні записи про всі періоди роботи позивача, для підтвердження страхового та пільгового стажу заявником до територіальних органів ПФУ надавалися:

диплом серії НОМЕР_4 від 07.05.1983 виданий на ім`я ОСОБА_4 про закінчення в період з 01.09.1982 по 07.05.1983 повного курсу технічного училища МПТУ м. Селидове Донецької області за професією електрослюсар підземний (засвідчений підписами та печаткою);

довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1/24 від 22.06.2012 згідно з якою позивач проходив строкову військову службу з 06.05.1983 по 15.05.1985;

довідка про підтвердження наявного трудового стажу у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.07.2014 № 1-9214 видана ВП "Шахта "Україна" про те, що позивач працював повний робочий день з 05.04.1983 по 03.05.1983 учнем підземного електрослюсаря за тарифною ставкою підземного робочого; позивач працював за Списком № 1 - 29 днів;

довідка про підтвердження наявного трудового стажу у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.2024 № 47, яка видана ДВАТ «Вуглебуд» про те, що позивач працював повний робочий день в шахті на Димитровському шахтопрохідному управлінні треста «Красноармійськвуглебуд» з 20.05.1985 (наказ 84-к від 20.05.1985) по 06.08.1985 (наказ № 111-к від 06.08.1985) і виконував роботи за професією електрослюсар підземний 4 розряду за Списком № 1. Підстава видача: накази, особиста картка форми Т-2, особисті рахунок № 745; в ДВАТ "Вуглебуд" позивач працював за Списком № 1 - 2 місяці 17 днів;

довідка про підтвердження наявного трудового стажу у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.06.2024 № 04-14/1385, яка видана ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля» про те, що позивач працював повний робочий день на шахті Росія за період з 03.08.1985 (наказ № 731к від 03.08.1985) по 31.07.1987 (наказ № 591 від 04.08.1983) виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією електрослюсар підземний дільниці № 4 (підстава видачі довідки: особиста архівна карточка ф. П-2, розрахункові відомості, накази, контрольні табеля спуска виїзду в шахту); на шахті "Котляревського" позивач працював за Списком № 1 - 1 рік 11 місяців 23 дні;

довідка про підтвердження наявного трудового стажу в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ДВАТ "Гірничомонтажне управління "Монтажник" № 89 від 02.08.2024, про роботу повний робочий день електрослюсарем підземним за Списком № 1 в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання ГШО в/о «Красноармійськвугілля» з 03.08.1987 (наказ № 98 від 03.08.1987) по 30.12.2003 (наказ № 75-к від 30.12.2013). Стаж роботи в підземних умовах праці на даному підприємстві становить 16 років 04 місяці 28 дні.

Довідки містять підписи відповідальних осіб та печатки підприємства.

Позивачем також додані архівні довідки про перейменування підприємства, довідки про спуски в шахту та довідки про заробітну плату для нарахування пенсії.

На підставі наданих доказів позивач вважає рішення відповідача протиправним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058- IV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць,- після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період робот; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка; атестація робочого місця.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (пункту 3 Порядку № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Вимогами пункту 7 Порядку № 383 передбачено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Враховуючи наведене, суд констатує, що трудова книжка є основним документом для підтвердження трудової діяльності, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження стажу коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.

Період роботи позивача з 03.08.1987 по 30.12.2003 підтверджено записами трудової книжки, в тому числі зазначено про роботу повний робочий день під землею за Списком № 1.

Стосовно наявності печатки на першій сторінці трудової книжки держави, яка на той час не існувала, суд зазначає, що відповідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162) до підпункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно пункту 2.11 розділу 2 Інструкції 162, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або зміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.12 розділу 2 Інструкції 162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

У той же час, здійснення записів у трудовій книжці роботодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Тобто підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Так, позивачем додатково надані довідки на підтвердження страхового та пільгового періоду робіт за Списком № 1 за відсутності трудової книжки:

від 04.07.2014 № 1-9214, яка видана Відокремленим підрозділом «Шахта «Україна» за період роботи з 05.04.1983 по 03.05.1983;

від 12.08.2024 № 47, 47/2 про спуски, які видані ДВАТ «Вуглебуд» за період роботи з 20.05.1985 по 06.08.1985;

від 25.06.2024 № 04-14/1385 яка видана Відокремленим підрозділом «Шахта «Котляревського» за період роботи з 08.08.1985 по 31.07.1987;

від 02.08.2024 № 89, 89/2 про спуски, які видані ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з 03.08.1987 по 30.12.2003, який також підтверджено записами трудової книжки НОМЕР_3 від 03.08.1987.

Стосовно заперечень відповідача щодо не зарахування довідок на підтвердження стажу суд зазначає, що відповідно до пункту 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, статтею 101 Закону №1788-XII та пункту 4.2 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 - закріплено право органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 64 Закону № 1058-IV […] територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;

Згідно із пунктом 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Також зазначеним пунктом передбачено, що цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Таким чином, перевірка достовірності наданих особою, що звернулась із заявою про призначення/перерахунок пенсії, документів, виданих підприємствами, установами та організаціями, має відбуватись у визначені Законом № 1058-IV та Порядком № 22-1 строки, тобто, протягом до десяти днів з дня отримання заяви, або із продовженням цього строку не більш ніж на 15 днів - за наявності відповідного рішення керівника органу, що призначає пенсію.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що з метою перевірки достовірності відомостей, зазначених у цих довідках, на підставі ч. 1 ст. 40 та ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області направлено лист від 25.09.2024 № 1000-0209-9/158452 про проведення перевірки обґрунтованості видачі довідок про пільговий стаж та заробітну плату. Станом на дату винесення рішення про відмову у призначенні пенсії (03.10.2024) відповідна перевірка не була проведена.

При цьому, позивачу не було повідомлено про необхідність надання нової довідки. В той же час, суд враховує, що помилки у виданих довідках не залежать від позивача та повинні розглядатись у сукупності з іншими наданими до заяви про призначення пенсії документами.

З наведених судом вище нормативно-правових приписів слідує, що саме позивача (а не лише підприємство, на якому він працював) орган Пенсійного фонду повинен був повідомити про необхідність надання додаткових документів (нової уточнюючої довідки), так як в даному випадку пенсія призначалась безпосередньо за заявою ОСОБА_1 .

Суд вважає за необхідне зауважити, що згідно із приписами статті 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку; відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Отже, у випадку неможливості здійснити у визначений законодавством строк перевірку достовірності наданих позивачем документів, за відсутності станом на час вирішення питання про призначення пенсії переконливих доказів щодо недостовірності наведених у наданих заявником документах відомостей, пенсійний орган зобов`язаний прийняти рішення у визначений законом строк із врахуванням всіх наданих заявником документів.

При цьому, у випадку, якщо пенсійний орган згодом встановить, що надані особою документи містять недостовірні відомості, які призвели до призначення позивачу пенсії у більшому розмірі, ніж розмір, на який позивач має право, пенсійний орган відповідно до норм статті 50 Закону № 1058-IV має право у визначеному законом порядку запропонувати пенсіонеру повернути добровільно зайво сплачені кошти або вчинити дії, спрямовані на стягнення цих коштів на підставі власного рішення або в судовому порядку.

Стосовно доводів відповідача про відсутність відомостей про роботу в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5 позивача суд враховує, що обов`язковість здійснювати обчислення страхового стажу за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відповідно до Закону № 1058-IV виникла з 01.01.2004, тобто з дати набрання чинності цим Законом, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому суд зазначає, що у державному реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про спеціальний стаж. Вказані доводи суперечать вимогам Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 року № 10-1, яке відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб (п. 1 Порядку).

Вказаний Порядок такого поняття як «спеціальний стаж» не містить, тому посилання відповідача на необхідність наявності в реєстрі застрахованих осіб відомостей про спеціальний стаж не ґрунтується на вимогах законодавства.

Окрім того, виписка з контрольних табелів спусків від 02.08.2024 № 89/2 містить чітко зазначені роки, в яких проводились спуски.

Таким чином, відповідачем не наведено достатніх та об`єктивних підстав для не зарахування до загального та пільгового стажу позивача періодів роботи з 05.04.1983 по 03.05.1983, з 20.05.1985 по 06.08.1985, з 08.08.1985 по 31.07.1987, з 03.08.1987 по 30.12.2003.

Тому доводи позивача щодо безпідставного не прийняття до уваги записів трудової книжки, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, що обумовлює скасування оскарженого рішення.

В частині позовних вимог про зарахування до пільгового стажу роботи за Списком 1 періоду навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1982 по 05.05.1983 та період проходження військової служби з 06.05.1983 по 15.05.1985 із застосуванням норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає про таке.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Враховуючи зазначене, судовому захисту підлягають лише фактично порушені права, свободи і інтереси осіб, а не можливість чи вірогідність їх порушення в майбутньому.

З матеріалів справи випливає, що предметом спору у справі є зарахування до пільгового стажу роботи певні періоди трудової діяльності.

Під час спірних періодів навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1982 по 05.05.1983 та проходження військової служби з 06.05.1983 по 15.05.1985 було чинним "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі - Положення).

Пунктом 109 вказаного Положення передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Період, вказаний в підпункті "з", дорівнюється до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Пункт «з» в свою чергу передбачає навчання у училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічного навчання (в ремеслених, залізнодорожних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах та інших училищах, школах і на курсах по підготовці кадрів, по підвищенню кваліфікації і по перекваліфікації. В свою чергу пунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

Нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначені особливості пенсійного забезпечення. Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Станом на дату звернення до суду відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи за Списком 1 період навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1982 по 05.05.1983 та період проходження військової служби з 06.05.1983 по 15.05.1985 та не здійснював розрахунок пенсії позивача відповідно до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» через встановлену, на його думку, відсутність пільгового стажу позивача, що за висновками суду є безпідставним.

Проте суд не повинен підміняти орган Пенсійного фонду у разі, якщо ним не прийнято рішення стосовно певного питання.

Тому суд вважає передчасними вищезазначені вимоги позивача до моменту здійснення відповідачем призначення/перерахунку пенсії, оскільки зазначені вимоги є такими, що заявлені на майбутнє, що не відповідає меті адміністративного судочинства.

З аналогічних підстав, оскільки відповідачем не здійснювався розрахунок суми належної позивачеві пенсії через недостатність пільгового стажу, є передчасними вимоги про зобов`язання провести розрахунок пенсії з урахуванням заробітної плати, що зазначена в довідці від 02.08.2024 № 89/1, виданої ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996.

За загальним правилом частини 1 статті 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Натомість, обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців законом передбачено за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців.

Згідно з пунктом 17 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату особі видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням пенсії.

За матеріалами справи ОСОБА_1 24.09.2024 звернувся із заявою про призначення пенсії з наданням довідки про заробітну плату від 02.08.2024 № 89/1, видана ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996. Довідка містить необхідні реквізити, підписи відповідальних осіб та печатку.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що для підтвердження достовірності даних довідка про заробітну плату направлена на перевірку.

Вказана довідка видана на підставі архівних зарплатних відомостей, зазначено місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам, що відповідає пункту 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому відповідачем не надано суду доказів, що дані, які є в спірній довідці про заробітну плату позивача, містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказана довідка недійсною також не визнавалась, підприємством не відкликана.

Отже, станом на час розгляду цієї адміністративної справи у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не прийме до розрахунку пенсії заробітну плату, яка зазначена в довідці від 02.08.2024 № 89/1, виданій ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996, через що вказані вимоги також є передчасними і задоволенню в межах цієї справи не підлягають.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та розрахунку пенсії.

Тому суд не вбачає підстав для підміни повноважень відповідача, зайвої деталізації у судовому рішенні способів та порядку виконання судового рішення, іншого дублювання функцій та регламентації судовим рішенням всіх обов`язків відповідача у спірних відносинах.

Щодо способу захисту порушених прав позивача суд вказує, що згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.10.2024 № 11 та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 24.09.2024 про призначення пенсії з урахуванням наданої судом правової оцінки та викладених в судовому рішенні висновків щодо зарахування до страхового та пільгового стажу певних періодів роботи.

Відповідно до частини 1 статі 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог підлягає стягненню сума 645,97 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65107, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () від 03.10.2024 № 11 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) згідно з частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 24.09.2024, з урахуванням наданої судом правової оцінки спірних відносин, зокрема, про зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи позивача з 20.05.1985 по 06.08.1985, з 08.08.1985 по 31.07.1987, з 01.07.2000 по 31.12.2003, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 645 (шістсот сорок п`ять) грн 97 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов