Справа № 440/10131/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/10131/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського обласного центру зайнятості, в якій просив:

- визнати протиправною відмову Полтавського обласного центру зайнятості в задоволенні скарги від 26.06.2024 щодо виплати призначеної допомоги у повному обсязі;

- зобов`язати Полтавський обласний центр зайнятості виплатити призначену позивачу 22.03.2022 допомогу по безробіттю у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 березня 2022 року через початок військової агресії рф та активних обстрілів міста Харкова був змушений залишити місце його реєстрації та подати заяву про призначення допомоги по безробіттю і 22.03.2022 року відповідач призначив позивачу виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу від 6 до 10 років тривалістю 360 календарних днів у розмірі 60% від його середньої заробітної плати (доходу). Однак 01.08.2022 року відповідач припинив виплату допомоги по безробіттю, не повідомивши про це позивача. Позивач вказував, що частиною 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено випадки, за яких виплата допомоги по безробіттю припиняється, і серед переліку підстав для припинення виплати допомоги по безробіттю відсутня обставина - виявлення факту державної реєстрації особи як фізичної особи-підприємця. Позивач зауважував, що доказом того, що позивач в період з березня 2022 року не займався підприємницькою діяльністю та не отримував доходу є довідка про доходи, що подана у додатках. Відповідач не проводив звірку з Державною податковою інспекцією щодо отриманих позивачем доходів в період знаходження на обліку в Полтавському обласному центрі зайнятості. Позивач не подавав заяву про відмову від послуг служби зайнятості, так само не відмовлявся від роботи за спеціальністю, не відмовлявся від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки. Документи, що були подані позивачем разом із заявою про призначення допомоги по безробіттю, містили виключно достовірні дані.

Також позивач звертав увагу на те, що згідно з частиною 10 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць у порядку, встановленому відповідно до частини сьомої статті 23 цього Закону. Як свідчить лист №16/05.01/1399-24 від 26.06.2024 року та копії платіжних доручень, які подані у додатках, відповідач порушив і цю норму закону.

26.06.2024 року позивач в порядку Закону України «Про звернення громадян» звернувся до відповідача зі скаргою, проте відповідач листом №16/09/1619-24 від 25.07.2024 відмовив в задоволенні порушеного права, гарантованого Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У наданому до суду відзиві на позовну заяву /а.с. 71 - 77/ відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що громадянин ОСОБА_2 перебував на обліку в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 22.03.2022 по 01.08.2022. При звірці з даними Довідника ПОУ (ЄДРС) було встановлено, що гр. ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості зареєструвався як фізична особа-підприємець та не повідомив про даний факт працівників центру зайнятості, тому 01.08.2022 було прийнято рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю. Також на підставі проведеного розслідування даного страхового випадку Полтавською міськрайонною філією Полтавського обласного центру зайнятості прийнято наказ № 44 від 02.08.2022 «Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 », який на час подання позовної заяви є чинним та свідчить про припинення виплати допомоги по безробіттю. Інформацію про припинення виплат позивач міг також дізнатися з електронного кабінету, який створено 22.03.2022. Представник відповідача звертав увагу на те, що чинним законодавством не передбачено направлення рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю безробітному. Зазначені рішення відображаються в Додатку № 2 до персональної картки. Відтак ОСОБА_1 було відомо про припинення виплати допомоги по безробіттю ще 2 роки тому, однак позов подано до суду 22.08.2024, без урахування вимог статті 122 КАС України.

Також представник відповідача зазначав, що подана ОСОБА_1 скарга від 26.06.2024 містила лише вимогу про виплату допомоги у повному обсязі та посилання на постанову Верховного Суду України по справі № 757/17820/17-ц та була розглянута Полтавським обласним центром зайнятості відповідно до Закону України «Про звернення громадян» із наданням відповіді № 16/09/1619-24 від 25.07.2024. У скарзі ОСОБА_1 не оскаржував дій чи рішень Полтавського обласного центру зайнятості, ні філії центру зайнятості, щодо припинення виплати, скасування наказу про повернення допомоги по безробіттю, тому Полтавський обласний центр зайнятості не мав правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки вимоги скарги не обгрунтовані в співвідношенні до змісту скарги.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.09.2024 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначав про безпідставність доводів відповідача, стверджуючи, що правова позиція відповідача заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Крім того, позивач звертав увагу на те, що відповідачем не надано доказів повноважень особи, яка підписала відзив на позовну заяву, а також позивачу та до суду направлено два різні відзиви, не надавши позивачу 15 додатків, на які наявні посилання у відзиві.

03.10.2024 відповідачем подано заперечення, в яких зауважено, що Полтавським обласним центром зайнятості дотримано вимоги частин 3, 4 статті 162 КАС України, факт направлення позивачу відзиву з додатками підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» про направлення 18.09.2024 рекомендованого листа № 730, при цьому зміст відзиву, надісланого до суду, є цілком ідентичним відзиву, направленому позивачу. Також відповідач наголошував, що позивач у відповіді на відзив не навів жодних пояснень, міркувань чи аргументів на спростування доводів відповідача у відзиві.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

21.03.2022 ОСОБА_1 подав до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості через Єдиний державний вебпортал електронних послуг («Портал Дія») заяву про надання статусу безробітного № 36717, в якій просив надати/поновити йому статус безробітного з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» та відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» /а.с. 29 31/

Одночасно позивач подав через портал «Дія» заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю № 36717/2, в якій просив призначити йому виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з дня реєстрації його як безробітного, у разі призначення допомоги по безробіттю, виплату здійснювати раз на місяць /а.с. 27 28/.

Із додатку № 2 до персональної картки позивача /а.с. 32/ слідує, що з 22.03.2022 ОСОБА_1 надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю та вирішено розпочати виплату допомоги по безробіттю, а з 01.08.2022 вирішено припинити допомогу по безробіттю та реєстрацію як безробітного.

Припинення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 було зумовлено отриманням Полтавською міськрайонною філією Полтавського обласного центру зайнятості 14.07.2022 відомостей про те, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 28.03.2022 по 04.07.2022 /а.с. 33/.

За наслідками проведення розслідування та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення ОСОБА_1 посадовою особою Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості складено Акт № 218 від 01.08.2022 /а.с. 35 36/, в якому встановлено, що до сектору розслідування страхових випадків надійшла доповідна записка провідного фахівця відділу організації працевлаштування населення ОСОБА_3 стосовно виявленої інформації з довідника ПОУ (ЄДРС), що гр. ОСОБА_1 був зареєстрований як приватний підприємець з 28.03.2022 по 04.07.2022, що призвело до незаконного отримання ним допомоги по безробіттю, на обліку в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості як безробітний гр. ОСОБА_1 перебуває з 22.03.2022. За висновками Акту вирішено, керуючись п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», стягнути з гр. ОСОБА_1 кошти, виплачені йому як допомога по безробіттю за період з 28.03.2022 по 31.07.2022.

Наказом Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 02.08.2022 № 44 «Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 » визначено, зокрема, забезпечити контроль щодо добровільного повернення коштів в сумі 7432 грн 26 коп., виплачених гр. ОСОБА_1 , за період з 28.03.2022 по 31.07.2022 як допомога по безробіттю, протягом 15 календарних днів з дня отримання безробітним повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів (або з дня ознайомлення безробітного з цим наказом під особистий підпис); у разі відмови гр. ОСОБА_1 повернути кошти добровільно або у разі неповернення їх у встановлений строк, юрисконсульту І категорії ОСОБА_4 звернутися о суду із позовною заявою про стягнення заборгованості /а.с. 37-38/.

Позивачем подано на наказ № 44 від 02.08.2022 скаргу від 12.08.2022 /а.с. 42/ до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, за наслідками розгляду якої листом від 23.08.2022 № 16/46/1278-22 позивача повідомлено, що посадові особи Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості діяли в межах норм чинного законодавства /а.с. 43 44/.

На інформаційний запит позивача від 18.06.2024 щодо виплати допомоги по безробіттю /а.с. 49/ Полтавським обласним центром зайнятості листом від 26.06.2024 № 16-05.01/1399-22 надано відомості про те, що за період з 22.03.2022 по 31.07.2022 ОСОБА_1 проведено наступні виплати допомоги по безробіттю:

- за період 22.03.2022 27.03.2022 - 348,39 грн 28.04.2022;

- за період 28.03.2022 19.04.2022 1372,26 грн 28.04.2022;

- за період 20.04.2022 17.05.2022 1647,10 грн 26.05.2022;

- за період 18.05.2022 13.06.2022 1592,90 грн - 27.06.2022;

- за період 14.06.2022 31.07.2022 2820 грн 15.08.2022, разом 7780,65 грн /а.с. 51 52/.

26.06.2024 ОСОБА_1 подано до Полтавського обласного центру зайнятості скаргу в порядку досудового врегулювання спору, в якій вказано, що 26.06.2024 ним було отримано лист № 16/05.01/1399-24, в якому було визнано факт протиправного зупинення виплати допомоги, передбаченої чинним законодавством внаслідок незнання працівниками Полтавського обласного центру зайнятості норм чинного законодавства та судової практики, а саме, постанови Верховного Суду від 24.04.2019 по справі № 757/17820/17-ц, яка доступна для перегляду за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/81425639. Зазначені факти свідчать про наявність підстав, які підкріплені наміром подати відповідний позов до суду. Зауважено, що згідно довідки про доходи позивач з березня 2022 року по червень 2024 року не отримав жодної копійки від діяльності ФОП. Відтак позивач просив керівництво Полтавського обласного центру зайнятості виплатити допомогу, передбачену Законом України «Про зайнятість населення» у повному обсязі /а.с. 58/.

Листом від 25.07.2024 № 16/09/1619-24 Полтавський обласний центр зайнятості за наслідками розгляду скарги від 26.06.2024 повідомив позивача про те, що згідно з даними Довідника ПОУ (ЄДРС) було встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості зареєструвався як фізична особа-підприємець та не повідомив про даний факт працівників центру зайнятості, у зв`язку з чим було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в сумі 7432,26 грн. На підставі проведеного розслідування даного страхового випадку Полтавською міськрайонною філією Полтавського обласного центру зайнятості прийнято наказ № 44 від 02.08.2022 «Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ». 02.08.2022 за № 16/46/1141-22 вищезазначений наказ, разом з вимогою про відшкодування коштів було направлено рекомендованим листом № 751. Стосовно посилання у скарзі від 26.06.2022 на постанову Верховного Суду від 24.04.2019 по справі № 757/17820/17-ц, звернуто увагу заявника, що по вказаній справі обставини не є тотожними обставинам справи, що є предметом скарги, ні Полтавський обласний центр зайнятості, ні гр. ОСОБА_1 не є сторонами по справі, отже зазначене рішення не може бути застосовано для вирішення спірних правовідносин. Зважаючи на викладене та враховуючи відсутність підстав, скарга не підлягає задоволенню /а.с. 59 60/.

Вважаючи протиправною відмову Полтавського обласного центру зайнятості в задоволенні скарги від 26.06.2024 щодо виплати призначеної допомоги у повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067-VI (далі Закон № 5067-VI, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами частини 1 статті 4 Закону № 5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 43 Закону № 5067-VI статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з частиною 2 статті 43 Закону № 5067-VI статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

В силу положень частини 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-III (далі Закон № 1533-ІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одним із видів забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю.

Частинами 1, 3, 4 статті 22 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", - 180 календарних днів.

Відповідно до частини 10 Закону № 1533-ІІІ допомога по безробіттю виплачується не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць у порядку, встановленому відповідно до частини сьомої статті 23 цього Закону.

За приписами частини 1 статті 23 Закону № 1533-ІІІ застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків;

понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону № 1533-ІІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного; 2) поновлення безробітного на роботі за рішенням суду; 3) вступу до закладу освіти на навчання з відривом від виробництва; 4) відрахування із закладу освіти; 5) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 6) набрання законної сили вироком суду про позбавлення волі безробітного або направлення його за рішенням суду на примусове лікування; 7) призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку; 8) призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості; 9) подання письмової заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 10) подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості; 11) зміни місця проживання; 12) закінчення строку їх виплати; 13) зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про виплату допомоги по безробіттю (крім періоду дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб); 14) відмови безробітного від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, у тому числі осіб, які вперше шукають роботу та не мають професії (спеціальності); 15) відмови від роботи за спеціальністю, професією, набутою після професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості; 16) смерті безробітного.

Частинами 2, 3 статті 36 Закону № 1533-ІІІ встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до положень статті 39 Закону № 1533-ІІІ спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що призначення допомоги по безробіттю пов`язується саме із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти.

Необхідними умовами для визнання особи безробітною і для виплати відповідної грошової допомоги, є не формальна реєстрація особи як суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи - підприємця чи приватного підприємця, а реальне зайняття підприємницькою діяльністю та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 757/17820/17-ц.

Позов у цій справі обгрунтовано тим, що 01.08.2022 року відповідач припинив виплату допомоги по безробіттю позивачу, за відсутності підстав, передбачених частиною 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а на скаргу позивача від 26.06.2024 року в порядку Закону України «Про звернення громадян» відповідач листом №16/09/1619-24 від 25.07.2024 відмовив в задоволенні порушеного права, гарантованого Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

При цьому позивачем обрано у цій справі спосіб захисту права шляхом визнання протиправною відмови Полтавського обласного центру зайнятості в задоволенні скарги від 26.06.2024 щодо виплати призначеної допомоги у повному обсязі та сформульовано похідну вимогу - зобов`язати Полтавський обласний центр зайнятості виплатити призначену позивачу 22.03.2022 допомогу по безробіттю у повному обсязі.

Отже, предметом спору у цій справі є дії Полтавського обласного центру зайнятості щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 26.06.2024.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду скарги позивача від 26.06.2024 Полтавським обласним центром зайнятості надіслано позивачу лист від 25.07.2024 № 16/09/1619-24, в якому повідомлено, що скарга не підлягає задоволенню /а.с. 59 60/.

Суд звертає увагу на те, що із змісту скарги позивача від 26.06.2024 слідує, що її подано в порядку Закону України «Про звернення громадян», що не заперечується позивачем.

Так, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про звернення громадян» скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У скарзі позивачем зазначено про факт протиправного зупинення виплати допомоги по безробіттю та викладено прохання до Полтавського обласного центру зайнятості виплатити допомогу, передбачену Законом України «Про зайнятість населення» у повному обсязі /а.с. 58/.

Скарга подана позивачем з метою досудового врегулювання спору, про що зазначено у цій скарзі.

Відповідно і розгляд цієї скарги здійснено Полтавським обласним центром зайнятості з урахуванням положень Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь.

Суд наголошує, що позивач перебував на обліку як безробітний з 22.03.2022 по 31.07.2022 у Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості, відповідно саме цим органом прийнято рішення про припинення виплати позивачу допомоги по безробіттю з 01.08.2022 та здійснювалися виплати допомоги по безробіттю з 22.03.2022 по 31.07.2022.

При цьому дії, рішення чи бездіяльність цього суб`єкта владних повноважень, який є філією Полтавського обласного центру зайнятості, або безпосередньо Полтавського обласного центру зайнятості, який є юридичною особою, до складу якої входить філія, щодо припинення виплати допомоги по безробіттю та/або неповної виплати допомоги по безробіттю позивачем у цій справі не оскаржуються, а відтак суд позбавлений можливості надавати їм оцінку.

Суд акцентує увагу на тому, що лист Полтавського обласного центру зайнятості від 25.07.2024 № 16/09/1619-24, в якому повідомлено, що скарга позивача не підлягає задоволенню, сам по собі не породжує у позивача будь-якого додаткового обов`язку та не перешкоджає реалізації його права, та, як наслідок, не створює для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Суд зазначає, що відмова відповідача у задоволенні скарги позивача, оформлена листом від 25.07.2024 № 16/09/1619-24, є фактично актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, а відтак визнання такої відмови протиправної не призведе до відновлення порушеного права.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. Встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з?ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Порушенням вважається такий стан суб?єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб?єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, або порушення права пов?язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).

Беручи до уваги наведене, а також зважаючи на те, що відмова відповідача у задоволенні скарги позивача, оформлена листом від 25.07.2024 № 16/09/1619-24, не створює правових наслідків для позивача у правовідносинах щодо виплати допомоги по безробіттю, суд констатує, що обраний спосіб захисту шляхом визнання протиправною такої відмови не відповідає змісту відповідного порушеного, на думку позивача, права, а тому у задоволенні відповідної позовної вимоги належить відмовити.

Відповідно також не підлягає задоволенню і похідна позовна вимога щодо зобов`язання Полтавського обласного центру зайнятості виплатити призначену позивачу 22.03.2022 допомогу по безробіттю у повному обсязі.

Отже, у позові належить відмовити у повному обсязі.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позов подано без дотримання строку звернення до суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки предметом спору є саме відмова Полтавського обласного центру зайнятості в задоволенні скарги позивача від 26.06.2024, тому, враховуючи те, що позов подано 22.08.2024, шестимісячний строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Також суд критично оцінює посилання позивача на те, що відповідачем не надано доказів повноважень особи, яка підписала відзив на позовну заяву, а також позивачу та до суду направлено два різні відзиви, не надавши позивачу 15 додатків. Суд зауважує, що відзив на позовну заяву підписано заступником директора Полтавського обласного центру зайнятості Тетяною Разумовою, яка у зв`язку з перебуванням у відпустці директора Клавдієвої Катерини та заступника директора Кривої Алли Олексанрівни, що підтверджено наказами від 06.09.2024 № 602-в та від 02.09.2024 № 585-в, відповідно до наказу Полтавського обласного центру зайнятості від 22.05.2024 № 362 «Про розподіл службових обов`язків» виконувала обов`язки директора центру. Також суд зазначає, що доводи позивача про направлення йому відзиву іншого змісту не підтверджені належними доказами.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Полтавського обласного центру зайнятості ( вул. Сінна, буд. 45,м. Полтава, Полтавська область,36039, ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол