Справа № 723/1000/25
Суддя: Дедик Н. П.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 723/1000/25
Провадження № 2-а/723/1949/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Клапійчук Б.В.,

представника позивача Паланійчука В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: Паланійчук Валентин Петрович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Паланійчука В.П. звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на наступне.

Зазначав, що 02.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 відносно нього було складено постанову №2693 у справі про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Як вбачається з постанови 23.06.2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол серії ЧРТЦК №501 про адміністравтине правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що він, будучи військовозобов`язаним, 23.06.2024 року під час дії воєнного стану не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника патрульної поліції, в подальшому 23.06.2024 року був доставлений працівниками ГУНП на підставі проведеної перевірки наявності ВОД, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також зазначав, що 17.02.2025 року по місцю його роботи, а саме: ТОВ «УПГ ІНВЕСТ» йому стало відомо про відкрите відносно нього виконавче провадження щодо стягнення штрафу у розмірі 34000,00 грн. на користь ІНФОРМАЦІЯ_3 та звернення стягнення на його заробітну плату, а вже 20.02.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було вручено копію постанови про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вказав, що він, будучи особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства безтерміново, 23.06.2024 року пройшов медичний огляд військовозобов`язаного ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час якого його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 31а графи П Розкладу хвороб, про що працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення було достеменно відомо.

Також зазначив, що заперечує проти обставин, викладених в постанові про накладення адміністративного стягнення щодо того, що він ніби то забув обліковий документ, оскільки він мав при собі документи, які підтверджують наявність інвалідності з дитинства, крім того, він пред`явив військово-обліковий документ у мобільному додатку Порталу «Дія».

На підставі викладеного вважає вищевказану постанову №2693 у справі про адміністративне правопорушення незаконною, протиправною, такою, що не відповідає обставинам справи, винесеною з грубим порушенням вимог ст. 283 КУпАП, а отже такою що підлягає скасуванню.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову №2693 від 23.06.2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник позивача Паланійчук В.П. в судовому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду 17.03.2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , громадянин України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, 23.06.2024 року (під час дії воєнного стану), перебуваючи в приміщенні Чернівецького ООЦМ не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу посадової особи поліції та уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зазначали, що вищевказані порушення призвели до порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, оскільки з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент розгляду справи, тобто, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважають, що доказів в обґрунтування правомірності своїх дій ОСОБА_1 не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою за справою про адміністративне правопорушення №2693, винесеною 02.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумім доходів громадян в сумі 17000 грн. за те, що ОСОБА_1 , будучи будучи військовозобов`язаним, 23.06.2024 року під час дії воєнного стану не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника патрульної поліції, 23.06.2024 року доставлений працівниками ГУНП на підставі проведеної перевірки наявності ВОД, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, складену 10.02.2025 року приватним виконавчем Доготарем М.В. по виконачому провадженню ВП №76561958 встановлено, що звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 на виконання постанови №2691 від 02.07.2024 р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З довідки взамін посвідчення №4032 від 07.12.2023 року, виданої відділом №34 (м. Сторожинець) Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_1 , 1998 р.н., є особою з інвалідністю 3 групи з 24.12.2016 року довічно, перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства.

З копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА №607803 вбачається що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства безтерміново.

Відповідно до картки контрольного медичного огляду військовозобов`язаного ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.06.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 31а графи ІІ Розкладу хвороб Положення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст.210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Так, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до вимог ч .2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про проти-правність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відпо-відача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопору-шення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністра-тивне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної від-повідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, ві-деозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагля-ді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки до-рожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доку-ментами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміні-стративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, постановою №2693 по справі про адміністративне правопорушення, винесеною 02.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 . ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Із вказаної постанови вбачається, що 23.06.2024 року ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю при собі та непред"явленням військово-облікового документа був доставлений працівниками ГУНП на підставі проведеної перевірки наявності ВОД до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Такі дії працівників поліції узгоджуються з вимогами ст. 259 КУпАП, п. 16 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол серії ЧРТЦІК №501 від 23.06.2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП.

Згідно вказаних документів ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до вищезазначених норм Закону у період проведення мобілізації громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою уповноваженого представника центру комплектування або поліцейського.

Суд звертає увагу на те, що законодавцем встановлено обов`язкову вимогу фото-відео фіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням приладів та засобів фотовідео фіксації.

При цьому, посадовою особою уповноваженою на складання адміністративного протоколу в якості доказів винуватості ОСОБА_1 будь-яких фото та відео доказів до постанови №2693 від 02.07.2024 року не долучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи та докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з суттєвими порушеннями, оскільки відсутні належні докази наявності у діях особи складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, відповідач не надав жодного доказу наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення. Відповідачем не спростовано доводів позивача жодним чином.

Обов`язок доведення правомірності оскаржуваного рішення лежить на відповідачеві, а відсутність належних доказів є підставою для скасування постанови.

Враховуючи презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб"єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.210-1 КУпАП України, ст.ст. 2, 6, 7, 9, 205, 244-246, 268, 272 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача: Паланійчук Валентин Петрович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову №2693 від 02.07.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя