Справа № 756/579/25
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 756/579/25 Суддя (судді) першої інстанції: Диба О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Поліцейського 5 роти 3 батальйону Геворкяна Сергія Артуровича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, Поліцейського 5 роти 3 батальйону Геворкяна С.А., яким просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3787371 від 04 січня 2025 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за відсутністю у діях особи події та складу адміністративного правопорушення;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 позовні вимоги задоволено частково:

- скасовано постанову від 04 січня 2025 року серії ЕНА №3787371 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським 5 роти 3 батальйону Геворкяном С.А.;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;

- стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1000 грн. витрат на правову допомогу та 484,48 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити його виклавши абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції: "стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн".

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн до суду було надано копію договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року, копію ордеру від 10 січня 2025 року, копію рахунку від 09 лютого 2025 року, копію детального опису робіт від 09 лютого 2025 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Додатково наголосив, що відповідач не надав жодних заперечень щодо заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, не заявляв клопотань про їх зменшення, а тому суд першої інстанції безпідставно зменшив їх розмір.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн є необґрунтованими, завищеними та непропорційними предмету спору, оскільки перевищують майже у 10 разів суму стягнення що була накладена поліцейським.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копії:

- договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року №1/01/25, укладеного між адвокатом Івахненком М.А. та ОСОБА_1 (а.с. 9-10);

- ордеру серії АІ №1790738 від 13 січня 2025 року (а.с. 6);

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №5535 від 13 червня 2019 року (а.с. 8)

- рахунку від 09 лютого 2025 року (а.с. 33);

- детального опису виконаних робіт від 09 лютого 2025 року (а.с. 32).

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року №1/01/25 (а.с. 9-10), укладеного між адвокатом Івахненком М.А. та ОСОБА_1 , адвокат зобов`язується протягом визначеного в договорі терміну надавати клієнту за винагороду (гонорар) юридичні послуги із складання необхідних процесуальних документів, представництва і захисту його прав і законних інтересів в системі загальних судів України, у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно з п.п. 5.1. договору визначення розміру оплати праці (гонорару) адвоката проводиться за попередньою домовленістю з громадянином ОСОБА_1 у фіксованому розмірі, що дорівнює 5000,00 грн.

Оплата правової допомоги адвоката в обумовленому розмірі, здійснюється клієнтом на підставі виставлених рахунків у визначені в таких рахунках строки. Складання акта прийому-передачі правової допомоги (виконаних робіт) сторонами не здійснюється (п. 5.2).

Відповідно до копії детального опису виконаних робіт від 09 лютого 2025 року адвокатом Івахненком М.А. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 10 січня 2025 року надано наступну правничу допомогу у справі №756/579//25:

- вивчення питання клієнта, формування позиції та консультація - 1 год.;

- опрацювання законодавчої бази, що регулює серпні правовідносини та вивчення судової практики - 1 год.;

- підготовка, складання та подання позовної заяви до Оболонського районного суду міста Києва - 3 год;

- складання та подання заяви про розгляд справи без участі позивача - 1 год.

Загальна вартість складає 5000,00 грн, загальний час роботи адвоката 6 год.

Відповідно до копії рахунку від 09 лютого 2025 року, на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року, адвокат просить сплатити 5000,00 грн протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили рішення Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/579/25.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов висновку про те, що враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження), предмет спору та значення справи для сторін, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення представника відповідача щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки послуги щодо надання усних консультацій разом з аналізом документів щодо оскаржуваного рішення охоплюється загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

За приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано до суду першої інстанції копії:

- договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року №1/01/25, укладеного між адвокатом Івахненком М.А. та ОСОБА_1 (а.с. 9-10);

- ордеру серії АІ №1790738 від 13 січня 2025 року (а.с. 6);

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №5535 від 13 червня 2019 року (а.с. 8)

- рахунку від 09 лютого 2025 року (а.с. 33);

- детального опису виконаних робіт від 09 лютого 2025 року (а.с. 32).

Судова колегія, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Департаментом патрульної поліції 06 лютого 2025 року було подано письмові пояснення які містять заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які обґрунтовані тим, що витрати на правничу допомогу є очевидно завищеними, неспівмірними та необґрунтованими.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі видів наданих послуг, деталізація яких наведена детальному описі виконаних робіт, з урахуванням заперечень відповідача щодо їх співмірності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, згідно з п.п. 5.1. договору визначення розміру оплати праці (гонорару) адвоката проводиться за попередньою домовленістю з громадянином ОСОБА_1 у фіксованому розмірі, що дорівнює 5000,00 грн.

Відповідно до копії детального опису виконаних робіт від 09 лютого 2025 року адвокатом Івахненком М.А. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 10 січня 2025 року надано наступну правничу допомогу у справі №756/579//25:

- вивчення питання клієнта, формування позиції та консультація - 1 год.;

- опрацювання законодавчої бази, що регулює серпні правовідносини та вивчення судової практики - 1 год.;

- підготовка, складання та подання позовної заяви до Оболонського районного суду міста Києва - 3 год;

- складання та подання заяви про розгляд справи без участі позивача - 1 год.

Загальна вартість складає 5000,00 грн, загальний час роботи адвоката 6 год.

Відповідно до копії рахунку від 09 лютого 2025 року, на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року, адвокат просить сплатити 5000,00 грн протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили рішення Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/579/25.

У постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 320/5284/19 Верховний Суд підкреслив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Як встановлено судом, умовами договору про надання правової правничої допомоги встановлено фіксований розмір гонорару у розмірі 5000,00 грн.

На переконання судової колегії, такі витрати у розмірі 5000,00 грн не мають характеру необхідних, не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою в суді першої інстанції та обсягом витраченого останнім часу, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також часткове задоволення позовних вимог, фактичний об`єм виконаної роботи, складність справи та ціну позову, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок Департаменту патрульної поліції в розмірі 1000,00 грн за всіма визначеними у актах виконаних робіт складовими професійних правничих послуг. Вказаний розмір витрат обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу справи №756/579/25 у суді першої інстанції, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом судового розгляду.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку