Справа № 380/21312/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21312/23 пров. № А/857/18428/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 380/21312/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

суддя у І інстанції Брильовський Р.М.,

час ухвалення рішення 19 червня 2024 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 10 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі 83625,23 грн. за період з 10 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року - з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №380/6216/23 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 10 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року. Проте на виконання вказаного рішення суду відповідач нарахував позивачу індексацію у розмірі 5521,77 грн, як різницю між фактично нарахованою індексацією грошового забезпечення та розміром щомісячної премії, не застосувавши при цьому положення абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року закрито провадження у справі №380/21312/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №380/21312/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року про закриття провадження у справі № 380/21312/23 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі №380/21312/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.; Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 10.12.2015 по 28.02.2018.; Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 10.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 №1078.; В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 380/21312/23 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що за період з 10.12.2015 по 28.02.2018 нарахування індексації грошового забезпечення проведено із застосуванням базового місяця січень 2008 року та з врахуванням збільшення грошового забезпечення позивача з 01.01.2016 за рахунок збільшення розміру премії, розмір індексації визначено як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Звертає увагу на те, що позивач 04.04.2023 по справі №380/6216/23 звертався до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до того самого відповідача з тими самими позовними вимогами. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 позов ОСОБА_1 , задоволено повністю та на його виконання позивачу унесено зміни в наказ №201 від 10.07.2023 і виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 5521,77 грн.

Вважає, що заявлений у даній справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності та повноти виконання рішення суду від 05.06.2023 у справі №380/6216/23, яке набрало законної сили.

Крім цього, вважає, що позивач пропустив встановлений ст.122 КАС України строк звернення до суду.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 10 грудня 2015 року до 11.01.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГ України, що підтверджується витягом з послужного списку позивача.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України по стройовій частині від 11 січня 2019 року №8 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та знято зі всіх видів забезпечення.

Згідно з особистими картками на грошове забезпечення №103 за 2015/2016 р.р. та №б/н за 2017/2018 р.р. ОСОБА_1 за період з 10 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року індексація грошового забезпечення була нарахована лише за період з липня по грудень 2016 року у розмірі 356,70 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №380/6216/23 визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо проведення нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 10.12.2015 по 28.02.2018 з врахуванням базових місяців січня 2016 року, грудня 2016 року, серпня 2017 року та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 10.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням сплаченої суми.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач листом від 14.08.2023 №50/14/33/-АЗ-865 повідомив, що виконання рішення суду щодо виплати індексації з базовим місяцем січень 2008 року проводилось із застосуванням випереджаючого методу. Розрахунок індексації грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 проводився з урахуванням базового місяця січень 2008 року. При цьому, виплату індексації за період з січня 2016 року по лютий 2018 року здійснювалось з урахуванням положень частини 5 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та абзаців 9-11 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, яким передбачено що у разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення. Тому, індексація грошового забезпечення позивачу додатково не нараховувалась та не виплачувалась.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невірного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 10 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції, виходив з того, що зростання заробітної плати за рахунок інших її складових (без підвищення тарифних ставок (окладів)) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати. Оскільки з 01.12.2015 і включно до 01.03.2018, посадові оклади військовослужбовців не змінилися, бездіяльність відповідача щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 є протиправною.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав щодо часткового задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст.2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078(далі - Порядок № 1078).

Правові норми пункту 5 Порядку № 1078, у редакції пункту, яка діяла до 01.12.2015 року, передбачали, що, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

В той же час відповідно до абзаців 1-6 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та застосовується з 01.12.2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, за змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця. При цьому, у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №380/6216/23 базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін з метою проведення індексації грошового забезпечення позивача визначений січень 2008 року.

Таким чином, відповідач мав провести індексацію грошового забезпечення із застосування січня 2008 року, як базового місяць для обчислення індексу споживчих цін і не зменшувати суму індексації на розмір підвищення заробітної плати за рахунок інших її складових, зокрема премії.

Судом встановлено, що відповідач за спірний період нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення із застосування січня 2008 року, як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін в сумі 83625,23 грн., однак фактично виплатив позивачу 5521,77 грн., зменшивши її на розмір у зв`язку з підвищенням премії, що не відповідає вимогам абзацу 5 пункту 5 Порядку № 1078.

Враховуючи наведене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, при обчисленні позивачу індексації грошового забезпечення проявив бездіяльність, не врахувавши абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078, та для належного захисту прав позивача визнав таку бездіяльність протиправною і зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 10.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 №1078.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позивач 04.04.2023 по справі №380/6216/23 звертався до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до того самого відповідача з тими самими позовними вимогами, а заявлений у даній справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності та повноти виконання рішення суду від 05.06.2023 у справі №380/6216/23, яке набрало законної сили, оскільки такі були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який у постанові від 28.03.2024 зазначив, що додані до позовної заяви докази у справі №380/6216/23, зокрема розрахунок індексації грошового забезпечення, не були і не могли бути предметом дослідження у справі № 380/6216/23, тому що з`явились вже після розгляду справи №380/6216/23. Львівський окружний адміністративний суд у справі №380/6216/23 не вирішував питання врахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, а тому предмет і підстава позову в цій справі є іншими, ніж у справі № 380/6216/23.

Необґрунтованими колегія суддів вважає і викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції чинній до 19.07.2022, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В пункті 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року зазначено про те, що спір щодо стягнення невиплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. В разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Конституційний Суд України при тлумаченні норми ст. 233 КЗпП України виходить з того, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Таким чином, у цій статті КЗпП України встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.

Отже, строки звернення до суду із позовом про нарахування та виплату грошового забезпечення та його складових частин до 19 липня 2022 року не застосовувалися.

Закон №2352-ІХ не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії в часі.

Отже, цей Закон містить норми прямої дії та поширює свою дію тільки на ті правовідносини, які виникли та існують після набрання ним чинності, зокрема з 19 липня 2022 року.

Враховуючи вищенаведене, оскільки Закон №2352-ІХ запровадив строки звернення до суду з позовом про стягнення всіх належних до виплати при звільненні сум та такий набрав чинності 19.07.2022, тому до вимог з приводу нарахування та виплати грошового забезпечення за період військової служби до вказаної дати, строки звернення до суду не застосовуються.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 380/21312/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк