Справа № 140/1015/25
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1015/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.07.2024 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2024 ГУ ДПС у Волинській області складено акт №17683/03-20-24-07/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 29.08.2018 по 21.04.2020, із врахуванням вимог ст. 102 ПКУ, за період перебування в статусі суб`єкта господарювання» (надалі акт перевірки) у якому встановлені порушення: «Документальною позаплановою невиїзною перевіркою неможливо підтвердити реальність господарських операцій платника податків ОСОБА_1 за період здійснення господарської діяльності з 29.08.2018 по 21.04.2020 з контрагентами: ТзОВ «РЕДРОК» (), ВКПП «Агропромтехцентр» () та ТзОВ «ПРИТАНІ» () та СПД - ФО ОСОБА_2 2)».

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення самозайнятою особою ОСОБА_1 п. 121.1 ст.121 Податкового кодексу України, а саме не забезпечення надання для перевірки первинних документів за період з 29.08.2018 по 21.04.2020.

25.07.2024 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) №, яке 20.08.2024 було оскаржене представником позивача в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги рішенням Державної податкової служби України (далі ДПС України) від 18.10.2024 №31400/6/99-00-06-01-03-06, скаргу залишено без задоволення.

На переконання позивача, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними і підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву, відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ГУ ДПС у Волинській області під час проведення перевірки було під підпис вручено вимогу №1 від 19.06.2024 про надання документів/копій документів, в тому числі: - документи підтверджуючі транспортування товарно-матеріальних цінностей (ТТН, шляхові листи та ін.) та виконання навантажувально-розвантажувальних робіт; - перелік обладнання, яке використовуються в господарській діяльності, місце розташування та документальне підтвердження (у власності та користуванні, у т.ч. на умовах оренди); - собівартість одиниці реалізованої продукції - інформацію щодо участі вказаних СГД в аукціонах; - договори купівлі-продажу лісової продукції( сировини); - первинні документи щодо придбання (одержання)/продажу (поставки) товарів або послуг: специфікації-накладні на деревину відпущену, накладні, акти приймання-передачі, з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, тощо; - первинні та інші документи щодо транспортування продукції - з урахуванням наявності типових форм та галузевої специфіки (товарно-транспортні накладні (ліс), договори про надання послуг перевезення тощо); - розрахункові документи - платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, розрахункові чеки (їх корінці) - інші документи, що стосуються предмету перевірки.

Зі змісту акту перевірки та інших матеріалів перевірки вбачається, що позивач не надав належні документи, які підтверджують придбання, зберігання, транспортування та реалізацію товарів. Надані банківські виписки не є достатніми для підтвердження реальності господарських операцій. Надання лише банківських виписок не є належним доказом фактичного виконання операцій без підтвердження руху товарів первинними документами (ТТН), оскільки банківська виписка фіксує лише рух коштів між контрагентами, але не підтверджує фактичне постачання товарів або надання послуг. Грошовий переказ може здійснюватися з різних підстав, не пов`язаних із реальним виконанням господарських операцій.

Таким чином, позивачем не було виконано обов`язок передбачений п.85.1 ст.85 Податкового кодексу України (далі ПК України) про надання посадовим особам контролюючих органів після початку перевірки у повному обсязі всіх документів, що належали або пов`язані з предметом перевірки. Аргументи про «транспортування силами замовника» не звільняють платника податків від обов`язку підтвердити факт постачання товару або виконання послуг. Якщо позивач є продавцем товару, він мав би володіти документами, які підтверджують передачу товару покупцю.

Враховуючи викладене, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача заперечує проти тверджень представника відповідача, викладених у відзиві з підстав, зазначених в адміністративному позові. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

30.08.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у яких вказав, що позивачем було надано під час перевірки і зі скаргою усі необхідні і наявні документи: договори, видаткові накладні, виписки з особового рахунку, книгу обліку доходів і витрат та ін. Частину витребуваних документів позивач не могла мати і не мала (наприклад, облік понесених витрат специфічної форми та ТТН).

Крім того, представник позивача зазначив, що в акті перевірки підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 надавала книгу обліку доходів та витрат. Однак, вказана Книга обліку доходів та витрат після завершення перевірки позивачу не була повернута.

06.01.2025 представником позивача надсилався адвокатський запит №06/01-2025, а 13.01.2025 повторний адвокатський запит №13/01-2025, у яких висловлювалось прохання надати належним чином засвідчену копію книги обліку доходів і витрат.

У відповідь представник позивача отримав лист від ГУ ДПС у Волинській області №789/6/03-20-24-07-06 від 17.01.2025, в якому зазначалось, що відповідь на запитувану інформацію надана листом від 10.01.2025 №382/6/03-20-24-07-06.

Враховуючи зазначене, представнику позивача 20.01.2025 довелось надіслати адвокатський запит №20/01-2025, у якому висловлено прохання надати докази надіслання листа від 10.01.2025 №382/6/03-20-24-07-06 та повторно надіслати вказаний лист у вигляді скан-копії.

Відповідь надана листом №1396/6/03-20-24-07-06 від 27.01.2025, із долученого до цієї відповіді листа №382/6/03-20-24-07-06 вбачається, що ГУ ДПС у Волинській області «надає оригінал книги обліку доходів №180-Р».

Із відповіді вбачається, що лист №382/6/03-20-24-07-06 надсилався поштовим відправленням №055. Внаслідок перевірки через сервіс Укрпошти «Трекер» виявлено, що зазначене відправлення має лише статус «прийнято» із 10.01.2025, і з того часу лишається незмінним.

Враховуючи це, представник позивача зв`язався у телефонному режимі із представниками відповідного відділення АТ «Укрпошта», де йому повідомили, що поштове відправлення №055 разом із додатками було «втрачене».

У зв`язку із цим представником позивача 30.01.2025 на адресу відповідного відділення АТ «Укрпошта» направлено адвокатський запит №30/01-2025, де висловлено прохання надати інформацію про дійсний стан поштового відправлення №055, вжити заходів із його розшуку, а у випадку втрати (загублення) надати відповідний належно засвідчений документ на підтвердження цих обставин.

Станом на дату подання цих додаткових пояснень відповіді від відділення АТ «Укрпошта» не надійшло.

Позивач переконана, що відповідною посадовою особою ГУ ДПС у Волинській області свідомо було надіслано саме оригінал книги обліку і доходів всупереч тексту адвокатського запиту, в якому просили надати належно засвідчену копію, а також переконаний, що така посадова особа ГУ ДПС у Волинській області знаходилась у змові із посадовою особою відділення АТ «Укрпошта», внаслідок чого первинний документ було втрачено.

Просив задовольнити адміністративний позов повністю.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

02.07.2024 ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №17683/03-20-24-07/ НОМЕР_1 від 02.07.2024, у висновках якого встановлено наступні порушення:

- відсутність документального підтвердження реальності господарських операцій позивача за період з 29.08.2018 по 21.04.2020;

- відсутність договорів, товаро-транспортних накладних, актів приймання-передачі товару, чеків, видаткових касових ордерів, квитанцій та інших документів, що підтверджують рух товарів;

- відсутність складських, виробничих приміщень, транспортних засобів, необхідних для зберігання, виробництва та транспортування товарів;

- відсутність найманих працівників, які могли би здійснювати господарську діяльність у зазначених обсягах;

- фінансові операції мали характер «зняття готівки» без підтвердження подальшого використання цих коштів у господарській діяльності.

Враховуючи викладене, за результатами перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 25.07.2024, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за порушення вимог п 44.1, п. 44.3, п.121.1 ст. 121 ПК України.

20.08.2024 представником позивача подавалась скарга на ППР із усіма необхідними документами.

За результатами розгляду скарги ДПС України винесено рішення від 18.10.2024 №31400/6/99-00-06-01-03-06, яким скаргу залишено без задоволення.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюється, зокрема система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд враховує позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 23.11.2023 по справі №160/7797/23, щодо того, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства; «Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскаржуючи саме наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень (рішень) платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки, яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка»; «Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України».

З огляду на зазначену вище правову позицію, враховуючи підстави та предмет заявленого позову, першочергово суд вважає за доцільне надати оцінку правомірності призначення та проведення відповідачем перевірки, за результатами якої прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Отже, оцінюючи встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням правового висновку Верховного Суду, суд виходить з таких міркувань.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (абзац п`ятий підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Як вбачається з наказу №2256-п від 19.06.2024, перевірку діяльності позивача проведено ГУ ДПС у Волинській області на підставі пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України.

Згідно з підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

За змістом пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пункт 78.6 статті 78 ПК України).

Відповідно до пункту 78.7 статті 78 ПК України перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 78.8 статті 78 ПК України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки встановлені статтею 79 ПК України.

Так, згідно з пунктом 79.1 цієї статті Кодексу документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (пункт 79.2 статті 79 ПК України).

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (пункт 79.5 статті 79 ПК України).

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:

- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);

- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

В акті перевірки зазначено, та не спростовано позивачем, що 21.04.2020 зареєстровано дію «внесення рішення фізичної особи підприємця про припинення підприємницької діяльності» по ФОП ОСОБА_1 .

Актом перевірки стверджено і відповідає матеріалам судової справи, що копія наказу №2256-п від 19.06.2024 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення №752 від 19.06.2024 на перевірку були вручені під розписку ФОП ОСОБА_1 .

Оскільки податкове законодавство не розмежовує підстави призначення документальної позапланової перевірки в залежності від її виду (виїзна чи невиїзна), суд вважає, що в спірній ситуації контролюючим органом не було допущено порушень при призначенні документальної позапланової перевірки позивача. Проведення такої перевірки в приміщенні контролюючого органу, за умови фактичного припинення підприємницької діяльності та відсутності місця здійснення такої діяльності, не може слугувати підставою для висновку про порушення процедури призначення та проведення перевірки та не має наслідком протиправність рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами проведеної з відома платника податків перевірки.

З огляду на наведене, судом встановлено відсутність процедурних порушень ГУ ДПС у Волинській області під час призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі наказу №2256-п від 19.06.2024.

По суті виявлених органом ДПС порушень суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як свідчать обставини справи, відповідачем виявлено порушення пункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу І Податкового кодексу України або статті 353 та частини восьмої статті 354 Митного кодексу України письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, які стосуються події правопорушення та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують вказані обставини): не забезпечення зберігання частини первинних документів, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань; період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення 29.08.2018 по 21.04.2020, згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення 25.07.2024 №.

Перевіряючи обґрунтованість вище наведених висновків контролюючого органу про виявлені документальною перевіркою порушення, з урахуванням доводів та заперечень сторін, суд встановив наступне.

У відповідності до пп. 16.1.2. п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів

За змістом п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до п. 44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання-з передбаченого цим Кодексом граничного термін) подання такої звітності.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п.44.6 ст.44 ПК України).

Отже, статтею 44 ПК України встановлено мінімальні строки зберігання документів та інформації, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів із збільшенням цього строку при проведенні процедури оскарження у разі визначення сум зобов`язань контролюючими органами.

Згідно пункту 52-2 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабміном, зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України. Відповідно до пп. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до 01.08.2023, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених пп. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ.

Відтак, твердження податкового органу базуються на тому, що позивач, як платник єдиного податку другої групи була зобов`язана підтвердити правомірність формування суми отриманих доходів відповідними первинними документами, а отже, як наслідок, необхідність зберігання та надання контролюючому органу первинних документів.

Щодо наведених доводів скаржника, суд зазначає, що позивач була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності 29.08.2018 та в подальшому подано заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування (друга група).

У період з 29.08.2018 по 21.04.2020 позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до п. 291.2 ст.291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Статтею 296 ПК України передбачено, що фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

Облік доходів та витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників.

Таким чином, чинне податкове законодавство (ст. ст. 291, 296 ПК України) не зобов`язують платника єдиного податку другої групи (не платника ПДВ) вести облік понесених витрат.

Отже, такі ФОП не повинні підтверджувати первинними документами витрати на придбання товарів/послуг, а повинні вести облік доходів з урахуванням вимог п.44.1 ст.44 ПК України. Водночас, такі ФОП повинні підтверджувати факт включення або не включення певних доходів до загального складу доходу (ст.292 ПК України).

Відтак, твердження податкового органу про ненадання документів, які підтверджують придбання та походження товару, є безпідставним і таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Дана позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Третього апеляційного суду від 22.05.2024 №340/6317/23.

ГУ ДПС у Волинській області під час проведення перевірки позивачу під підпис було вручено вимогу №l від 19.06.2024 про надання документів/копій документів, в тому числі:

- документи підтверджуючи транспортування товарно-матеріальних цінностей (ТТН, шляхові листи та ін.) та виконання навантажувально-розвантажувальних робіт;

- перелік обладнання. яке використовуються в господарській діяльності, місце розташування та документальне підтвердження (у власності та користуванні, у т.ч. на умовах оренди);

- собівартість одиниці реалізованої продукції

- інформацію щодо участі вказаних СГД в аукціонах;

- договори купівлі-продажу лісової продукції (сировини);

- первинні документи щодо придбання (одержання)/продажу (поставки) товарів або послуг: специфікації-накладні на деревину відпущену, накладні, акти приймання-передачі, з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, тощо:

- первинні та інші документи щодо транспортування продукції - з урахуванням наявності типових форм та галузевої специфіки (товарно-транспортні накладні (ліс), договори про надання послуг

перевезення тощо);

- розрахункові документи - платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, розрахункові чеки (їх корінці)

- інші документи, що стосуються предмету перевірки.

В ході проведення перевірки підприємцем ОСОБА_1 було надано відповідь на вимогу про надання документів для перевірки №l від 19.06.2024, де зазначено, що вона здійснювала господарську діяльність в період з 29.08.2018 по 21.04.2020, в процесі якої виникали фінансово - господарські взаємовідносини з ВКПП «АГРОПРОМТЕХЦЕНТР», ТОВ «РЕДРОК», ФОП ОСОБА_2 . За вказаний період розрахунки з контрагентами проведені, заборгованість відсутня.

Так, для перевірки надано: Книгу обліку доходів, виписки з особового рахунку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» за 2018-2019 роки. Інші документів підприємцем надано не було.

В свою чергу, позивач в своїй позовній заяві стверджує, що нею було надано під час перевірки і зі скаргою усі необхідні і наявні документи: договори, видаткові накладні, виписки з особового рахунку, книгу обліку доходів і витрат та ін.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що частину витребуваних документів позивач не могла мати і не мала (наприклад, облік понесених витрат специфічної форми адже податкове законодавство (ст. ст. 291, 296 ПК України) не зобов`язує платника єдиного податку ІІ групи (не платника ПДВ) вести його за якоюсь обов`язковою формою; ТТН адже вони не оформлювались, з огляду на п.2 чинного до 2022 року переліку, затвердженого постановою КМУ від 25.02.2009 №207 (далі - перелік №207), за яким вимоги складати ТТН немає, якщо вантажні перевезення здійснюються для власних потреб).

Стосовно ТТН суд зазначає, що період здійснення відповідних господарських операцій чинним був перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджені переліком №207.

Відповідно до п. 2 переліку №207, у випадку перевезення для власних потреб вимоги складати ТТН немає, слід було мати лише накладну або інший документ на підтвердження права власності на вантаж.

Згідно договорів, доданих до матеріалів справи, укладених із ТзОВ «РЕДРОК», ТзОВ «ПРИТАНІ», ВКПП «АГРОПРОМТЕХЦЕНТР» та ФОП ОСОБА_2 «транспортні витрати, умови поставки, розвантаження товару та інші витрати проводяться за домовленістю сторін», відтак перевезення відбувались для власних потреб, а тому ТТН не складались.

Зазначені обставини ТзОВ «ПРИТАНІ» та ВКПП «АГРОПРОМТЕХЦЕНТР» підтвердили у відповідях на адвокатські запити (а. с. 100, 101). Запит до ТзОВ «РЕДРОК» повернувся за закінченням терміну зберігання (а. с. 99).

Щодо тверджень, викладених в акті №17683/03-20-24-07/: «враховуючи відсутність у ФОП ОСОБА_1 будь-яких складських, виробничих чи інших приміщень, де могло здійснюватися можливе виготовлення або зберігання вказаної продукції, відсутність найманих осіб які могли здійснювати виробництво, навантаження та розвантаження даного товару, а також відсутність будь - яких інших документів які засвідчують переміщення товарів від постачальника до покупця (товаро-транспортні накладні, акти приймання передачі товару, акти виконаних робіт, специфікація замовленого товару, підписання актів передачі товару), а також оскільки в ході проведення перевірки не встановлено факту передачі товарів (послуг) від постачальників товару до ФОН ОСОБА_1 та відповідно від ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «РЕДРОК» …, ВКПП «Агропромтехцентр» … та ТОВ «ПРИТАНІ» … та СПД-ФО ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), відповідно неможливо підтвердити реальність господарських операцій. Операції ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником). Дана позиція узгоджується із практикою сталою судовою практикою касаційної інстанції, відповідно до постанови Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №640/12691/19.

Крім того, суд зауважує, що товар може не виготовлятись позивачем, а купуватись з метою продажу в незначних обсягах, тому висновки відповідача про «відсутність найманих осіб, які здійснювали виробництво» є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

У відповідності до статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на принципі, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до акту перевірки вбачається, що самим відповідачем встановлено, що протягом 2018-2019 років позивачем отримано від здійснення діяльності 1 480 354,72 грн та 1 462 552,10 грн відповідно.

При цьому ТзОВ «РЕДРОК», ТзОВ «ПРИТАНІ», ВКПП «АГРОПРОМТЕХЦЕНТР», ФОП ОСОБА_2 , щодо яких відповідачем встановлена «нереальність» господарських операцій, були одними з контрагентів позивача.

Отже, мали місце рух активів та зміна капіталу, і мали місце якраз стосовно, зокрема, ТзОВ «РЕДРОК», ТзОВ «ПРИТАНІ», ВКПП «АГРОПРОМТЕХЦЕНТР» та ФОП ОСОБА_2 ;

Суд зауважує, що усі господарські операції відповідали господарському змісту, як такі, що стосувались лісозаготівлі, що не виходило за основний КВЕД позивача: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, реальність господарських операцій із ТзОВ «РЕДРОК», ТзОВ «ПРИТАНІ», ВКПП «АГРОПРОМТЕХЦЕНТР», ФОП ОСОБА_2 підтверджуються відповідними первинними документами, а саме: договорами та видатковими накладними, які додані до позовної заяви, та були додані разом із скаргою до ДПС України.

Отже, суд вважає, що висновки відповідача є безпідставними, оскільки позивачем доведено реальне (фактичне) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в господарській діяльності позивача.

Також, суд зауважує, що акт перевірки не містить оцінки вказаних документів, а саме: книги обліку доходів; виписки з особового рахунку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» за 2018-2019 роки. В акті відсутні пояснення того, чому надані позивачем пояснення та первинні документи не відповідають вимогам та саме яким вимогам законодавства.

Проте, суд додатково вказує, що відповідач не зазначає, які конкретно документи та на підставі яких нормативно-правових актів позивач повинен був їх складати, однак, не надав до перевірки, що свідчить про недотримання відповідачем принципу правової визначеності.

Отже, враховуючи приведені положення законодавства та фактичні обставини справи, винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення від 25.07.2024 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 968,96 грн, сплачений згідно квитанції від 30.01.2025.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 25.07.2024 № на суму штрафних (фінансових) санкцій 1020,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривні 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський