Справа № 240/17283/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/17283/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Приходько О.Г.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

08 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19 серпня 2024 року № 86 про відмову у призначенні та виплаті пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон № 796-XII);

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII з 18 грудня 2023 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позов задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19 серпня 2024 року № 86 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповідного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Житомирською обласною державною адміністрацією.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року в справі № 240/551/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період його роботи слюсарем з 01 березня 1994 року по 08 квітня 1996 року та період роботи з 01 липня 2005 року по 30 червня 2008 року за трудовим договором від 01 липня 2005 року № 341 у приватного підприємця - ОСОБА_2 та повторно розглянути заяву від 18 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, з урахуванням висновків суду в даній справі.

На виконання судового рішення у справі № 240/551/24 ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та рішенням від 19 серпня 2024 року № 86 повторно відмовлено у призначені пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 24 роки та незарахуванням до страхового стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 08 грудня 1999 року по 11 лютого 2005 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5 інформація про сплату страхових внесків за ОСОБА_1 наявна лише з червня 2012 року. За спірний період з 08 грудня 1999 року по 11 лютого 2005 року відсутні будь-які відомості про сплату страхових внесків, тому неможливо зарахувати до страхового стажу цей період здійснення підприємницької діяльності. В зазначеному рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 21 рік 10 місяців 12 днів. Особа матиме право на пенсійну виплату з 04 лютого 2032 року.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в оскаржуваній відповідачем частині, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням наведеним у частині першій статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон № 796-ХІІ.

За змістом ст. 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

У п. 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII закріплено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Суд першої інстанції в рамках розгляду цієї справи встановлено, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII є відсутність необхідного страхового стажу - 24 роки.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок № 22-1).

У п. 2.7 Порядку № 22-1 зазначено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 21-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до цього Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Абзацом 4 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 закріплено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Тобто законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Належними ж доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 серпня 2024 року у справі № 580/7175/21.

Так, згідно свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_2 ) зареєстрований, як фізична особа-підприємець 08 грудня 1999 року.

У цій справі спірним є період з 08 грудня 1999 року по 11 лютого 2005 року.

За нормами законодавства, яке регулює спірні правовідносини, сплата страхових внесків до 01 липня 2000 року підтверджується довідкою Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

Згідно листа ГУ ПФУ в Житомирській області № 62671/24 від 14 листопада 2024 року, відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва", сума коштів, що сплачувалась до Пенсійного фонду України у вигляді частки фіксованого податку ОСОБА_1 , надійшла згідно особового рахунку за період з 01 березня 2000 року по 31 березня 2000 року, з 01 травня 2000 року по 30 червня 2000 року, а відповідно за період з 14 грудня 1999 року по 29 лютого 2000 року, з 01 квітня 2000 року по 30 квітня 2000 року кошти не сплачувалися.

В свою чергу, позивачем до позовної заяви додано Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 по ідентифікаційному номеру позивача наявна інформація про сплату страхових внесків позивачем за період здійснення ним підприємницької діяльності з січня 2001 року по грудень 2003 року: у 2001 році на загальну суму - 540,00 грн: січень - 45,00 грн, лютий - 45,00 грн, березень - 45,00 грн, квітень - 45,00 грн, травень - 45,00 грн, червень - 45,00 грн, липень - 45,00 грн, серпень - 45,00 грн, грудень - 45,00 грн; у 2002 році на загальну суму - 540,00 грн: січень - 45,00 грн, лютий - 45,00 грн, березень - 45,00 грн, квітень - 45,00 грн, травень - 45,00 грн, червень - 45,00 грн, липень - 45,00 грн, серпень - 45,00 грн, грудень - 45,00 грн; у 2003 році на загальну суму 540 грн: січень - 45,00 грн, лютий - 45,00 грн, березень - 45,00 грн, квітень - 45,00 грн, травень - 45,00 грн, червень - 45,00 грн, липень - 45,00 грн, серпень - 45,00 грн, грудень - 45,00 грн.

Однак, як свідчить зміст оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії, відповідачем не надано жодної оцінки цим доказам при обрахунку страхового стажу позивача за період з 01 березня 2000 року по 31 березня 2000 року, з 01 травня 2000 року по 30 червня 2000 року, з січня 2001 року по грудень 2003 року, відтак посилання у рішенні про відмову в призначенні пенсії від 19 серпня 2024 року № 86 на недостатність страхового стажу за відсутністю цих даних, не є обґрунтованим, як і не відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) критеріям законності, добросовісності та розсудливості рішення суб`єкта владних повноважень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, колегія суддів пог7оджується з позицією суду першої інстанції в тій частині, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, зокрема пенсійного органу, уповноваженого на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій.

Оскільки в основу оскаржуваного рішення від 19 серпня 2024 року № 86 покладено висновки відповідача про недостатність страхового стажу позивача з огляду на незарахування періоду з 08 грудня 1999 року по 11 лютого 2005 року, та враховуючи недослідження відповідачем відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) про сплату внесків позивачем за період здійснення ним підприємницької діяльності з січня 2001 року по грудень 2003 року, а також інформації про сплачені кошти до Пенсійного фонду України у вигляді частки фіксованого податку за даного платника, яка надійшла згідно особового рахунку за період з 01 березня 2000 року по 31 березня 2000 року, з 01 травня 2000 року по 30 червня 2000 року, що склало предмет розгляду у цій справі, належним способом захисту права позивача на пенсійне забезпечення за встановлених обставин цієї справи та за наведеного правового регулювання спірних правовідносин є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин з наданням належної оцінки, урахувавши висновки суду у цій справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що за з`ясованих та встановлених обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Сторчак В. Ю.