Справа № 520/7291/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 р. Справа № 520/7291/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 23.12.24 по справі № 520/7291/24

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Харківської митниці

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач, декларант) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (далі відповідач, митний орган), в якому просив суд:

- скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 12.12.2023 № UA807000/2023/000475/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність складеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 12.12.2023 № UA807000/2023/000475/2, оскільки при здійсненні митного оформлення ввезеного на митну територію України товару за митною декларацією № 23UA61U8 від 12.12.2023 позивачем було надано відповідачу вичерпний перелік як основних так і додаткових документів, які кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, підтверджують усі числові значення складових митної вартості і не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Стверджував, що відповідач, розглядаючи заяву позивача від 28.02.2024 разом з додатково наданими доказами на підтвердження заявленої митної вартості товару, не надав обґрунтованої відмови у прийнятті наданих документів, не дослідив їх належним чином та лише обмежився інформуванням ФОП ОСОБА_1 про свою незгоду з заявленою декларантом митною вартістю товарів. Внаслідок чого, незважаючи на те, що позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення за ціною договору, спростував сумніви, що виникли у митного органу під час декларування імпортованого товару, відповідач прийняв незаконне рішення, яке на переконання ФОП ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у справі № 520/7291/24 адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, 61003) про скасування рішення задоволено.

Скасовано рішення Харківської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 12.12.2023 № UA807000/2023/000475/2.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та порушення норм процесуального і матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 по справі № 520/7291/24 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД № № 23UA61U8 від 12.12.2023, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 Митного кодексу України (далі - МК України) шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статей 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. Аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби вказував, що рівень митної вартості подібних/ аналогічних товарів за фактами митних оформлень митницями України був значно вищим, ніж заявлений позивачем та у максимально наближений час складав 1,8 дол. США/кг. (джерело - ЕМД № 23UA500500/2023/39671 від 07.11.2023).

Зауважив, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодом: 101-1 (Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів) та 103-1 (Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби) є обов`язковою до виконання рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи та вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву, що зумовлює витребування додаткових документів. Звернув увагу суду апеляційної інстанції, що жоден нормативно-правовий акт не зобов`язує митний орган у запиті про надання додаткових документів зазначати, які саме розбіжності були виявлені посадовою особою митного органу під час аналізу документів, поданих до митного оформлення. За таких обставин, скерована декларанту у направленому електронному повідомленні вимога митниці про надання наявних у нього додаткових документів узгоджується з нормами частини 3 статті 53 МК України та висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.08.2021 по справі № 520/4787/19, від 04.08.2021 по справі № 520/3421/19.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у розпорядженні митного органу, за наслідками чого позивача було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові, наявні у них документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару. Однак, позивач повідомив про неможливість надання додаткових документів, чим не спростував сумніви митниці щодо наявності розбіжностей в наданих документах та відсутності всіх складових митної вартості, поданого до митного оформлення та митного контролю товару, у зв`язку з чим Харківською митницею прийнято спірне рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за методом ідентичних товарів, у відповідності до статті 60 МК України, при цьому за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, яка міститься ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено.

З огляду на вищевикладене, вважав, що рішення про коригування митної вартості від 12.12.2023 № UA807000/2023/000475/2 винесене на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому обставини для його скасування відсутні.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач стверджував про її необґрунтованість, у зв`язку з чим, просив суд залишити апеляційну скаргу Харківської митниці без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у справі № 520/7291/24 без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив, що у відповідача були відсутні підстави для невизнання митної вартості товару за ціною договору, оскільки як первинно так і додатково поданими до митного органу документами було цілком підтверджено заявлену позивачем митну вартість, а посилання відповідача на формальні розбіжності у поданих документах не впливають на правильність її визначення декларантом.

З вказівкою на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.04.2019 по справі № 826/10733/15 та від 19.02.2019 по справі № 826/2312/16, стверджував, що витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення, щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

В іншій частині зміст відзиву на апеляційну скаргу є тотожним змісту позовної заяви.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (покупець) в рамках укладеного контракту від 03.05.2019 № 0305/2019 з Hong Kong Yick Sai Tat Trading Limited (продавець) придбаний товар.

За умовами контракту товар завозився партіями.

Додатком від 28.06.2023 № 34 було погоджено назву товару, кількість, сума, оплата та умови поставки між сторонами за контрактом.

Платіжним дорученням від 29.06.2023 № 3 поставлений за вказаним вище додатком товар оплачений.

За наслідками проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості відповідачем прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 12.12.2023 №UA807000/2023/000475/2, у зв`язку з чим, декларантом була оформлена нова митна декларація від 12.12.2023 №23UA89U0, а товар був випущений у вільний обіг згідно з положеннями пункту 4 частини 4 статті 54 МК України з наданням гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини 7 статті 55 цього Кодексу.

Позивач не погодився із визначеною митним органом митною вартістю товарів та звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, як такого, що прийнято із порушенням порядку, передбаченого митним законодавством.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товару від 12.12.2023 № UA807000/2023/000475/2, оскільки відповідачем при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу на основі наявної в ЄАІС інформації не зазначено докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні, не здійснено порівняння змісту поданих позивачем до митного оформлення документів, які підтверджують істотну відмінність в умовах поставки, обсягах партії товарів та виробниках товарів за ЕМД позивача та порівняльною ЕМД, що у сукупності свідчить про необґрунтованість здійснених відповідачем коригувань митної вартості за резервним методом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями МК України.

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Положеннями частини 6 статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.

Колегією суддів встановлено, що між позивачем та компанією Hong Kong Yick Sai Tat Trading Limited укладено зовнішньоекономічний контракт від 03.05.2019 №0305/2019 на поставку товару (далі Контракт).

Відповідно до пункту 1 Контракту, продавець продає, а покупець купляє оздоблювальні будівельні матеріали (далі Товар), перелічені у додатках до Контракту, які є його невід`ємною частиною. Додатки до цього Контракту надаються продавцем на момент відвантаження товару по факсу, поштою.

Згідно з пунктом 2.1. Контракту ціни на товар, що продається за цим Контрактом, зазначені у додатках до цього Контракту та встановлюються у Доларах США на умовах FOB Guagzhou, якщо інше не обумовлено у Додатках.

Пунктом 2.2. Контракту визначено, що до ціни Товару включено вартість тари, пакування та маркування.

Отже, з огляду на положення пункту 2.1 контракту № 0305/2019 від 03.05.2019, колегія суддів зазначає, що документом, на підставі якого повинна була визначена вартість товарів при здійсненні їх митного оформлення під час ввезення на митну територію України за митною декларацією № 23UA61U8 від 12.12.2023, є відповідний Додаток до Контракту.

З матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення позивачем надавалась специфікація/додаток до контракту № 0305/2019 від 03.05.2019 № 34 від 28.06.2023, якою передбачено поставку товару:

- PVC Film/ ПВХ плівка thickness/товщина: 0,15 mm, width/ширина: 1260 mm, у кількості 257576,79 м2, ціна за м2 товару 0,280 доларів США/м; загальною вартістю 72121,50 доларів США;

- PVC Edge Banding/ ПВХ кромка thickness/товщина: 0,40 mm, width/ширина: 630 mm, у кількості 5317,00 м2, ціна м2 товару 1 долар США/м; загальною вартістю 5317,00 доларів США.

Зазначено, що товар поставляється на умовах FOB, YANTIAN, (INCOTERMS 2010). Умови оплати за поставку даної партії товару - 100% передоплата, що цілком узгоджується з умовами договору.

Колегія суддів зазначає, що виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості за ціною угоди, митний орган пов`язує з наявністю цінової інформації в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено за ціною вищою ніж рівень митної вартості задекларований позивачем, у зв`язку з чим зроблено висновок про не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі викладеного, відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у розпорядженні митного органу, за наслідками чого позивача було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові, наявні у них документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Обґрунтовуючи причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог статей 54, 55, 57, 58, 59, 60-63 МК України, відповідачем зазначено про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені у повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові : значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;

- декларантом було надано до митниці митну декларацію країни відправлення від 23.09.2023 № 622091087. Відомості вказані в митній декларації країни відправлення не містять всіх необхідних для визначення митної вартості даних. А саме, у відповідній декларації не зазначено географічний пункт за умови поставки FOB. При митному оформленні ЕМД № 23UA61U8 від 12.12.2023 митна декларація країни відправлення від 23.09.2023 №622091087 була надана без перекладу;

- декларантом не надано інформацію щодо вартості перевезення по території Польщі (вантажні послуги) від польського перевізника, відповідно до відміток в графі 1 та 3 залізничної накладної від 20.11.2023 № 40556;

- відсутній договір між експедитором ТОВ Корріленд логістік та залізничним перевізником з порту Гданськ Польща до кордону України z.о.о Freghtiner;

- контракт від 03.05.2019 № 0305/2019 не містить обов`язкового реквізиту документа, такого як підпис іноземного контрагента. В той час, як товаросупровідні та комерційні документи містять такий підпис;

- декларантом не надано документів щодо вартісних характеристик, а саме калькуляцію від виробника товару;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрати, понесені виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів від від 12.12.2023 № UA807000/2023/000475/2 колегія суддів зазначає наступне.

Так, з посиланням на аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України та встановлення, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений час є більшим і становить 1,8 дол. США/кг. по товару № 1 (джерело - ЕМД № 23UA500500/2023/39671 від 07.11.2023), митну вартість товару скориговано до відповідного рівня за другорядним методом (за ціною щодо ідентичних товарів).

Колегія суддів зазначає, що порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При цьому, у рішенні не проведено детальне дослідження цієї митної декларації з доданими до неї документами, не наведено вартісні та якісні характеристики товару, що має суттєве значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлюється виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива лише з посиланням на раніше оформлену митну декларацію.

З наданої до матеріалів справи митної декларації № 23UA500500/2023/39671 від 07.11.2023, яка бралась відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів, вбачається, що кількісні та якісні характеристики імпортованих товарів за вказаними документами є відмінними від тих, що декларувались позивачем.

Так, відповідно до порівняльної ЕМД № 23UA500500/2023/39671 від 07.11.2023 декларувався товар 1: Плівка з полівінілхлориду, непориста, неармована, нешарувата, без підкладки та не поєднана подібним способом з іншими матеріалами, завтовшки більш як 1 мм: плівка для фіксації татуювання 105 кг Торговельна марка: TOLEXV Виробник-замовник TOLEXV IMPORT AND EXPORT CO., LTD. Країна виробник CN. Код країни походження CN. Умови поставки CPT Odessa. Маса брутто (кг) 25, маса нетто (кг) 23.

Водночас, відповідно до поданої позивачем до митного оформлення ЕМД № 23UA61U8 від 12.12.2023 декларувався товар 1: Декоративна плівка ПВХ товщиною до 1 мм вміст пластифікатора 5%, у рулонах, не пориста, не армована, без підкладки, не поєднана подібним способом з іншими матеріалами, лицьова сторона покрита полімерною фарбою і має глибоку структуру тиснення під дерево, праймірована, багатошарова. В асортименті декорів: плівка ПВХ 0,15х1260мм 254505 м2), товшина 1 шару (основи) - 0,07мм; товщина 2 шару - 0,08мм; крайка ПВХ 0,4х630 мм - 2016м2/3200 м.п., товщина 1 шару (основи) - 0,25+-0,002мм товщина 2 шару-0,15мм. Використовується на власному виробництві (дверні полотна, коробки, наличники, планки добірні, притворні). Код країни походження CN. Умови поставки FOB CN Yantian. Маса брутто (кг) 51970, маса нетто (кг) 49865.Виробник: Hong Kong Yick Sai Tat Trading Limited.

З аналізу вищенаведеної ЕМД позивача вбачається, що види товару (найменування, розміри, сфера застосування), їх кількісні та вагові характеристики є суттєво відмінними з порівняльною декларацією, що могло мати істотний вплив на визначення ціни за одиницю товару.

Крім того, дослідивши № 23UA500500/2023/39671 від 07.11.2023, якою керувалась митниця при винесенні спірного рішення про коригування митної вартості, колегією суддів встановлено відмінність виробника товару та умов поставки, а саме, TOLEXV IMPORT AND EXPORT CO., LTD., CPT Odessa за порівняльною декларацією та Hong Kong Yick Sai Tat Trading Limited, FOB CN Yantian за декларацією позивача, що надавалась до митного оформлення.

Наведене у сукупності дає підстави для висновку, що зазначені у порівняльній декларації товари, виробники та умови поставки не є подібними (аналогічними) товарам, вказаним у ЕМД № 23UA61U8 від 12.12.2023, яка була надана позивачем до митного оформлення.

Щодо посилань митного органу на рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по ФОП ОСОБА_1 колегія суддів зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Окремо слід зауважити, що стверджуючи про наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по ФОП ОСОБА_1 , Харківська митниця не надає таких рішень та не наводить жодних аргументів з приводу того, як вказані обставини унеможливлювали визначення митної вартості товару за ціною договору.

Щодо тверджень митного органу про надання декларантом до митниці митної декларації країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог статті 254 МКУ та не зазначення географічного пункту за умови поставки FOB, колегія суддів зазначає таке.

Згідно частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 7) копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, вищевказані документи, зокрема митна декларація країни відправлення, не входять до переліку обов`язкових документів, які має надати декларант до митного органу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не вказано, в чому саме полягають розбіжності у поданих декларантом документах та не наведено, між якими саме документами з поданих до митного оформлення виявлено розбіжності, що зумовило витребування у позивача додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом позивача митної вартості товару за ціною угоди.

З цього приводу, слід взяти до уваги правовий висновок Верховного Суду у постанові від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16, згідно з яким неподання перекладу декларації країни експортера та відсутність в останній посилань на підприємство, як імпортера товару, не може бути підставою для невизнання визначеної ним митної вартості, адже частиною 2 статті 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.

Тобто, відомості з експортної митної декларації митний орган може використовувати лише в якості додаткової довідкової інформації, а тому посилання на них, як на підставу для коригування, заявленої декларантом митної вартості, є хибним.

Крім того, згідно з умовами пункту 5 Контракту товар вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем по якості відповідно до вказаної у сертифікатах якості продавця; по кількості відповідно до кількості та ваги, вказаної у коносаменті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було надано до митного оформлення, зокрема, коносамент HS123091560, яким підтверджено поставку товару у загальній кількості 51970,00 кг, що відповідає поданій до митного оформлення ЕМД № № 23UA61U8 від 12.12.2023.

Зі змісту поданої митному органу експортної декларації № 622091087 також вбачається посилання на коносамент HS123091560, у якому зазначено спосіб доставки FOB, порт виходу вантажу Yantian, вагу товару брутто 51970 кг та нетто 49865 кг, загальну кількість товару 256251 м. кв., його вартість 73277,40 дол. США, що повністю відповідає умовам поставки FOB Yantian за Контрактом № 0305/2019 від 03.05.2019 та інформації, що зазначена у специфікації № 34 від 28.06.2023, яка є обов`язковим товаросупровідним документом.

З огляду на надання позивачем разом із заявою від 28.02.2024 митному органу протягом встановленого пунктом 8 статті 55 МК України строку контракту від 03.05.2019 № 0305/2019 з підписом іноземного контрагента (продавця), посилання відповідача на те, що контракт від 03.05.2019 № 0305/2019 не містить обов`язкового реквізиту документа, такого як підпис іноземного контрагента в той час, як товаросупровідні та комерційні документи містять такий підпис, є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Відносно доводів відповідача щодо ненадання позивачем документів щодо вартісних характеристик, а саме калькуляції від виробника товару, з чим митний орган пов`язує неможливість додання всіх складових до розрахунку митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.

Так, разом із заявою від 28.02.2024 позивачем було надано митниці лист продавця Hong Kong Yick Sai Tat Trading Limited від 17.02.2024, яким останній повідомив, що компанія не може надати документи щодо вартісних характеристик (калькуляцію) товару, оскільки така документація згідно з національним законодавством продавця не заводиться. Зазначено, що планово економічний відділ здійснює підрахунки щодо людино годин, собівартості виробу, прибутку та інше, однак вказана інформація містить комерційну таємницю.

З огляду на зміст вказаного листа, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача об`єктивної можливості надати такий документ, як калькуляція від виробника товару. Слід також зазначити, що в силу приписів статті 53 МК України, калькуляція від виробника не входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товару, водночас позивачем надано митному органу, зокрема, специфікацію, що передбачена умовами Контракту та містить детальний опис як ціни так і кількості товару, що імпортувався, а тому, у митного органу були відсутні підстави для витребування у позивача вищезазначеної калькуляції.

Стосовно тверджень відповідача про не надання декларантом інформації щодо вартості перевезення по території Польщі (вантажні послуги) від польського перевізника, відповідно до відміток в графі 1 та 3 залізничної накладної від 20.11.2023 № 40556 та договору між експедитором ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС" та залізничним перевізником з порту Гданськ Польща до кордону України «Freightliner PL Sp. z.o.o.», у зв`язку з чим зроблено висновок про те, що декларантом не надано митниці у повному обсязі документально підтверджені відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що до розрахунку митної вартості товарів за першим методом її визначення декларантом було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну пункту пропуску Мостиська, вона становить 151859,37 грн, та складається з: 1) відшкодування витрат на морський фрахт п. Yantian п. Gdansk на користь лінійного агента (61701,50 грн) + відшкодування витрат на навантажно розвантажувальні роботи за межами території України (17567,87 грн) + 3) відшкодування витрат на міжнародне транспортно експедиторське обслуговування вантажу за маршрутом п. Gdansk м/п Мостиська 72590,00 грн.

Статтею 12 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність № 1955-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1955-IV) визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до частин 8, 9, 10 статті 9 Закону № 1955-IV платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

З матеріалів справи встановлено, що 05.12.2018 між ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТІКС» (надалі Виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (надалі Замовник) укладено договір № К-245/18 на транспортно експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів.

Відповідно до пункту 1.1.2 договору виконавець бере на себе зобов`язання, зокрема, щодо сприяння в проведенні митного оформлення вантажів замовника/контейнерів з вантажами замовника при перетині державного кордону України та інших країн, включаючи оплату всіх мит, зборів та інших обов`язкових платежів.

Згідно з пунктом 1.4 договору виконавець, за дорученням замовника, робить взаєморозрахунки з усіма учасниками транспортного процесу, здійснює оплату фрахту та інших зборів з коштів, перерахованих замовником виконавцю. Такі кошти не є власністю виконавця і призначені виключно для здійснення взаєморозрахунків з усіма учасниками транспортного процесу, які залучаються виконавцем для забезпечення комплексу робіт і послуг, обумовлених цим договором.

Пунктом 3.10 договору визначено, що виконавець має право укладати договори та угоди з третіми особами від свого імені, за рахунок та в інтересах замовника.

ФОП ОСОБА_1 на підтвердження витрат, які були понесенні експедитором ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС" при транспортуванні товару з порту Yantian до м/п Мостиська (пункт митного контролю на території України) надано митниці:

- договір № К-245/18 на транспортно експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС";

- рахунок № CLL360/23 від 20.11.2023;

- платіжну інструкцію № 6970 від 07.12.2023;

- довідку про транспортні витрати № CLL17274 від 27.11.2023;

- залізничну накладну;

- транзитні декларації Т1 від 14.12.2023 № MRN 23PL322080NS6A3YH2, від 14.12.2023 № MRN 23PL322080NS6A3Y21;

- коносамент від 23.09.2023 № HS123091560;

- delivery order (замовлення на доставку) від 06.11.2023 № 233076285.

Зі змісту поданої до митного оформлення ЕМД вбачається, що товар доставлявся у контейнерах TCKU7324403/221/1 та HASU4292885/221/1, які також зазначені і в транзитних деклараціях Т1 від 14.12.2023 № MRN 23PL322080NS6A3YH2 та від 14.12.2023 № MRN 23PL322080NS6A3Y21, які оформлені на весь маршрут слідування Gdansk, Poland Мостиська, Україна, коносаменті від 23.09.2023 № HS123091560 та delivery order (замовленні на доставку) від 06.11.2023 № 233076285.

Дослідивши зміст вищевказаних документів, колегією суддів встановлено, що вартість витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України (фрахту), які понесені позивачем на підставі договору № К-245/18 на транспортно експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів, повністю включена ФОП ОСОБА_1 до вартості товару, який було заявлено до розмитнення у спірних правовідносинах, що підтверджується рахунком від 20.11.2023 №CLL360/23, довідкою про транспортні витрати від 27.11.2023 № CLL17274, які відображають всі витрати за межами території України на умовах FOB YANTIAN, CHINA до кордону України, Мостиська (Україна). Розбіжностей у відомостях або неповноту даних про вказані витрати такі документи не містять.

Зі змісту вказаних документів колегією суддів також встановлено, що для надання послуг з транспортування по території Польщі ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС" залучила компанію «Maersk Line A/S», яка у свою чергу - залізничного перевізника «Freightliner PL Sp. z.o.о.», що має право формувати залізничний склад для відправки в Україну як в морських портах, так і на інших залізничних терміналах, в тому числі і в Глівіце (Польща).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до чинного законодавства експедитор має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом.

Ненадання до митного оформлення договору між експедитором ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС" та залізничним перевізником з порту Гданськ Польща до кордону України «Freightliner PL Sp. z.o.o.» не мало впливу на можливість правильного визначення витрат на транспортування понесених позивачем внаслідок транспортування товару шляхом залучення ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС", оскільки всі витрати, які понесено експедитором за маршрутом Yantian Gdansk Мостиська, у тому числі і здійснені «Freightliner PL Sp. z.o.о.», були включені до складу транспортно-експедиційних послуг, що в подальшому увійшли до загальної митної вартості товару, наданого на розмитнення.

Колегія суддів зауважує, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому рахунок-фактура та довідка про транспортні витрати, надані позивачем при митному оформленні товару, є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.

З огляду на те, що доставка товару за контрактом протягом усього шляху з порту Yantian до м/п Мостиська враховуючи морське, автомобільне та залізничне перевезення здійснювалось експедитором ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС" на підставі Договору № К-245/18, що підтверджено належними доказами, а усі числові значення вартості товару та його кількості повністю відповідають специфікації № 34, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що до заявленої митної вартості товару не були включені витрати на транспортування до пункту призначення по контракту № 0305/2019.

Оскільки на підставі документів, поданих позивачем з митною декларацією (копії договорів транспортного експедирування, довідки про транспортні витрати, де вказано суму транспортних витрат до митного кордону України), відповідач мав змогу визначити вартість транспортної складової та ідентифікувати її як таку, що відноситься до конкретної поставки, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача в якості підстави для коригування митної вартості придбаних позивачем товарів на ненадання позивачем до митного оформлення договору між експедитором ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС" та залізничним перевізником з порту Гданськ Польща до кордону України Freightliner PL Sp. z.o.o.

Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат саме експедитором під час здійснення перевезення вантажу позивача, зокрема, договору з компанією Freightliner PL Sp. z.o.o., що залучалась до виконання договору транспортного експедирування, не наводить будь-яких розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження заявленого розміру понесених позивачем витрат на транспортування товару з м. Гданськ, Польща до ПП Мостиська (Україна). Доказів неправильності обчислення розміру таких витрат відповідачем до суду не надано.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Враховуючи, що до митної вартості товару підлягають включенню витрати, понесені декларантом, а не іншими суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування за ініціативою експедитора, вимога митного органу про надання таких додаткових відомостей у даному випадку є безпідставною.

Щодо посилання митниці на відсутність інформації про витрати на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з укладеними контрактами поставка товарів здійснювалась на умовах FOB Yantian, Китай, Інкотермс 2010.

Відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року), за умовами постачання FOB: товар, за рахунок продавця, що пройшов експортне митне оформлення, перевозиться в порт відвантаження та завантажується на борт судна зафрахтованого покупцем. Продавець зобов`язаний: виконати експортне митне оформлення та розмістити товар у порту відвантаження та завантажити на борт судна зазначеного покупцем. Покупець зобов`язаний: доставити товар порт розвантаження, і виконати імпортне митне оформлення. Ризики переходять у порту з моменту повного навантаження на борт судна.

Тобто поставка товару на умовах FOB зобов`язує продавця нести витрати на навантаження та обробку Товару.

Отже, додаткові витрати на навантаження та обробку Товару ФОП ОСОБА_1 не понесено.

Окрім того, відповідно до наданого експедитором ТОВ "КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС" рахунку №CLL360/23 від 20.11.2023, вантажно розвантажувальні роботи за межами території України включені в ціну вартості перевезення.

З огляду на зазначене, відповідно до умов поставки за контрактом та враховуючи наявні товаросупровідні документи, всі витрати вже були включені в заявлену митну вартість товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому обов`язок з надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в таких документах вартості витрат зі навантаження, вивантаження, страхування, транспортування, у позивача не виник.

Відповідно, вказані митницею обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості придбаного позивачем товару.

Щодо доводів митного органу, викладених у спірному рішенні, про не надання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) інформації щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані та відсутності даних стосовно витрат на оплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток, загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 62 МК України визначено, що у разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, таких компонентів: витрат на виплату комісійних, що звичайно сплачуються або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду. Товарами одного класу та виду є товари, які підпадають під групу або спектр товарів, що виробляються конкретною галуззю чи сектором промисловості та включають ідентичні або подібні (аналогічні) товари. Термін "товари того ж класу або виду" включає товари, імпортовані з тієї ж країни, що й оцінювані товари, а також товари, імпортовані з інших країн.

Сума прибутку та загальних витрат, до яких належать прямі та непрямі витрати, пов`язані із збутом зазначених товарів, повинна братися в цілому. Числове значення витрат для цілей вирахування цієї суми визначається на основі інформації, поданої декларантом або уповноваженою ним особою, якщо тільки ця інформація не є несумісною з даними, одержаними при продажу в Україні ввезених (імпортованих) товарів того ж класу або виду. У разі якщо інформація, надана декларантом або уповноваженою ним особою, є несумісною з такими даними, сума для обчислення прибутку та загальних витрат може ґрунтуватися на іншій відповідній інформації, а не тій, що надана декларантом або уповноваженою ним особою.

При визначенні комісійних або звичайних прибутків та загальних витрат віднесення товарів до "товарів того ж класу або виду" повинно здійснюватися у кожному конкретному випадку з посиланням на відповідні обставини.

Разом з цим, зі змісту спірних рішень вбачається, що відповідачем вибірково процитовано положення статті 62 МК України, які стосуються методу визначення митної вартості на основі віднімання вартості, при цьому не наведено жодних посилань на інформацію щодо товарів того ж класу або виду, яка б спростовувала числові значення вартості товарів, зазначені у митній декларації № 23UA61U8 від 12.12.2023.

Крім того, інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, та дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажом на митній території України не є документом, що підтверджує митну вартість товару та який повинен надаватися позивачем відповідно до положень статті 53 МК України, а відсутність такої інформації у розпорядженні митного органу не може бути належною підставою для коригування митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що вони кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних обґрунтувань щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів від 12.12.2023 № UA807000/2023/000475/2.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів від 12.12.2023 № UA807000/2023/000475/2, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, тобто всупереч статті 19 Конституції України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 по справі № 520/7291/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій