Справа № 260/8238/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/8238/24 пров. № А/857/5017/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року (судді Гаврилка С.Є., ухвалене у порядку письмового провадження в м. Ужгород) у справі №260/8238/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення та визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області в якому просить стягнути з Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 у справі № 260/7974/21 за період з 04.06.2024 по 10.12.2024 в сумі 191377,35 грн., зобов`язати Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати за 2021 рік в сумі - 29769,81 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Посилається на висновки Верховного Суду 28.11.2024 у справі № 260/7974/2 та вважає, що Закарпатський окружний адміністративний суд у справі № 260/8238/24 порушуючи норми матеріального і процесуального права не взяв до уваги ключові обставини встановленні колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду та Верховного Суду. Також звертає увагу, що 31 грудня 2024 року Закарпатський окружний адміністративний суд у справі № 260/8238/24 розглядаючи справу порушуючи норми матеріального і процесуального права не взяв до уваги, що згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про державну службу» - Наказ (розпорядження), доручення має містити конкретне завдання, інформацію про його предмет, мету, строк виконання та особу, відповідальну за виконання. Наказ (розпорядження) має бути письмовим, а доручення може бути письмовим або усним, а згідно п. 1.2., п. 4.4. та п. 5.20 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» від 01 липня 2020 р. № 144, стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту та місця розташування реквізитів у документах; вимоги до бланків та оформлення документів; вимоги до виготовлення документів. Документи, що їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи (04), назва виду документа (09) (не зазначають на листах), дата документа (10), реєстраційний індекс документа (11), заголовок до тексту документа (19), текст документа (20), підпис (для електронних документів - електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису) (22). Текст документа має містити інформацію, заради фіксування якої його було створено, і стосується того питання, яке сформульоване в заголовку до тексту документа. Інформацію в тексті документа потрібно подавати стисло, грамотно, зрозуміло та об`єктивно. Текст документа не може містити повторів, а також слів і зворотів, що не несуть змістового навантаження. Текст документа оформлюють у вигляді суцільного зв`язного тексту, анкети, таблиці або із поєднанням цих форм. Документи складають державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством про мови в Україні. Вказує, що до Закарпатського окружного адміністративного суду під час розгляду справ №260/8238/24 та 260/4296/23, Держрибагентством не надано жодного документу про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року, також звертає увагу, що в матеріалах справ №260/8238/24 та 260/4296/23 відсутні будь які документи, які б свідчили про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року, а за даними реєстру Міністерства Юстиції України станом на 09.11.2022 та станом на 07.11.2024 (у період з 10.12.2021 р. по 07.11.2024 р.) ОСОБА_1 не було поновлення на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року. Також відповідачем не надано до суду у справі № 260/3829/24 жодного документу про виконання відповідачем - Держрибагентством відносно ОСОБА_1 вимог ст. 29 КЗпП України. Посилається на пункти 7 та 34 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», лист Міністерства праці та соціальної політики України від 07.08.2007р. №205/06/187-07, де було надано додаткові роз`яснення з питань, пов`язаних із поновлення на роботі а саме: Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 у справі № 260/7974/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника територіального органу Держрибагентства у Закарпатській області - Закарпатський рибоохоронний патруль () вступило в силу 22.02.2024, але досі станом на 21.01.2025 відповідачем не виконанні в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатські області.

ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення із посиланням на постанову Верховного Суду від 28.11.2024 у справі №260/7974/21, врахувати встановлені 22.02.2024 Восьмим апеляційним адміністративним судом обставини. Також подав заяву про зловживання процесуальними правами в якій просить застосувати штраф до посадових осіб Держрибагенства.

Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм подало до суду заяву з долученим наказом від 30.12.2024 №158-ТО «Про внесення зміни до наказу Держрибагенства від 02.11.2022 №174-ТО».

Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм подало відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує проти її задоволення та просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області подало відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує проти її задоволення та просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив в якому просить відмовити в задоволенні відзиву та задовольнити його апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подав до суду клопотання про долучення доказів, а саме конверт цінного листа №749 від 06.02.2025, супровідний лист Закарпатського окружного адміністративного суду №260/7974/21/1079/25 від 10.01.2025, виконавчий лист Закарпатського окружного адміністративного суду №260/7974/21/2024 від 10.06.2024.

ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення.

17.03.2025 ОСОБА_1 подав клопотання із зазначенням і посиланням на постанову пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9, постанову Верховного Суду у справі №260/7974/24 та просить під час розгляду справи дослідити факт не виконання відповідачем п.7, п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9, під час розгляду справи встановити факт не виконання відповідачем постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 у справі №260/7974/21.

17.03.2025 ОСОБА_1 подав клопотання на виконання приписів ч. 4 ст. 78 КАС України та просить під час розгляду справи врахувати обставини встановлені 22.02.2024 Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі №260/7974/21, також врахувати обставини встановлені 28.11.2024 Касаційним адміністративним судом у справі №260/7974/21.

24.03.2025 ОСОБА_1 подав додаткові пояснення у справі в яких вказує, що Закарпатський окружний адміністративний суд у даній справі не дослідив, рішення про поновлення було нівельоване Держрибагенством 07.12.2022 наказом про звільнення, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

24.03.2025 ОСОБА_1 подав клопотання із зазначенням і посиланням на постанову пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9, постанову Верховного Суду у справі №260/7974/24 та просить під час розгляду справи з`ясувати обставину укладання трудового договору між Держрибагенством та ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року, під час розгляду справи з`ясувати обставину, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 24 КЗпП ОСОБА_1 не був Держрибагенством допущений до роботи на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, під час розгляду справи з`ясувати обставину, що ОСОБА_1 не був Держрибагенством допущений до роботи на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року з причин не видачі довіреності передбаченої відповідно до вимог п.14 Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області. Витребувати у Держрибагенства Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області.

24.03.2025 ОСОБА_1 подав клопотання та просить під час розгляду справи з`ясувати обставину, що ОСОБА_1 на день вступу рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №260/7974/21 від 22.02.2024) про поновлення на посаді начальника) в силу не перебував в трудових відносинах з Держрибагенством, під час розгляду справи з`ясувати обставину, що наказу виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №260/7974/21 від 22.02.2024 (про поновлення на посаді начальника) Держрибагенством не видавалося.

26.03.2025 ОСОБА_1 подав клопотання та просить взяти до уваги постанову Верховного Суду у справі №260/7974/24 та роз`яснення Верховного Суду та Міністерства юстиції України, встановити що обов`язкові до виконання п.7, п. 34 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 виконані не були, встановити що рішення в частині допущення ОСОБА_1 до роботи на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року не виконано.

31.03.2025 ОСОБА_1 подав клопотання та просить з метою здійснення повноважень особисто безоплатно отримати з Єдиного державного реєстру інформацію про те, що Держрибагентством у період з 10.12.2021 не виконано вимоги п. 14 Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області та не видало ОСОБА_1 довіреність для виконання дій на посаді начальника управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10.12.2021, з метою здійснення повноважень особисто безоплатно отримати з Єдиного державного реєстру інформацію про те, що Держрибагентством у період з 10.12.2021 не зареєстровано ОСОБА_1 керівником управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, дослідити лист Держрибагентства № 1-8-17/58-25 від 07.01.2025, дослідити інформацію Витягу з ЄДРПОУ Міністерства юстиції України № 80 від 14.01.2025, дослідити інформацію Витягу з ЄДРПОУ Міністерства юстиції України № 59 від 07.11.2024, дослідити Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 призначено справу до апеляційного розгляду у судове засідання на 12.03.2025 о 09:30 год.

10.03.2025 ОСОБА_1 подав заяву про перенесення судового засідання, оскільки за станом здоров`я не має можливості з`явитися в судове засідання, а тому просив перенести судове засідання на інший день у квітні 2025 року, підтверджуючі документи вказав, що будуть надано у судове засідання.

Відповідно до протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №4185028 від 12.03.2025 Восьмим апеляційним адміністративним судом задоволено клопотання та відкладено розгляд справи на 02.04.2025 року о 09:30 годину.

01.04.2025 ОСОБА_1 подав до суду заяву про перенесення судового засідання, оскільки з 24.03.2025 його було оформлено для оперативного лікування в Державну наукову установу «Центр інноваційних технологій охорони здоров`я» Державного управління справами до якої долучив направлення на комп`ютерне томографічне обстеження.

Проте, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити, оскільки подане направлення датоване 18.03.2025 без посилання на дату його проведення, а тому не є належним доказом перебування на лікуванні позивача 02.04.2025, відповідно наведені у клопотанні мотиви не можуть вважатись поважними причинами за яких суд зобов`язаний відкласти повторно розгляд справи по суті, отже розглядає справу за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції представники відповідачів Талан О.П., Кулакова Т.Ю. проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні Восьмого апеляційного адміністративного суду 02.04.2025 розглянуто подані до апеляційного суду клопотання ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи із посиланнями на рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду, Верховного Суду, в частині застосування штрафу до посадових осіб Держрибагенства про зловживання процесуальними правами на думку колегії суддів такі не підтверджені заявником відповідно до норм статті 45 КАС України.

В частині розгляду клопотань про витребовування у Держрибагенства Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, також з метою здійснення повноважень особисто безоплатно отримати з Єдиного державного реєстру інформацію про те, що Держрибагентством у період з 10.12.2021 не виконано вимоги п. 14 Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області та не видало ОСОБА_1 довіреність для виконання дій на посаді начальника управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10.12.2021, з метою здійснення повноважень особисто безоплатно отримати з Єдиного державного реєстру інформацію про те, що Держрибагентством у період з 10.12.2021 не зареєстровано ОСОБА_1 керівником управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, дослідити лист Держрибагентства № 1-8-17/58-25 від 07.01.2025, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 2-4 статті 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до частини 1 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 2 статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Оцінивши доводи клопотання ОСОБА_1 в частині витребовування доказів, колегія суддів приходить до висновку, що таке слід залишити без задоволення, оскільки заявником не зазначені заходи, яких особа, що подає клопотання, вжив для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі №260/7974/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Міністерство аграрної політики та продовольства України, Закарпатська обласна державна адміністрація про визнання дій протиправними, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства меліорації та рибного господарства України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 08 грудня 2021 року № 127-ТО. Поновлено ОСОБА_1 на посаді, з якої його було звільнено начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 грудня 2021 року по 13 жовтня 2022 року в розмірі 304786,15 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяці в розмірі 29770 грн звернуто до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 12-16).

24 жовтня 2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 260/7974/21 постановлено ухвалу про виправлення описок у судовому рiшеннi, а саме: виправлено допущену в пункті 2 резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/22 описку, а саме помилково вказане найменування відповідача 1 Державне агентство меліорації та рибного господарства, виправити на правильне - Державне агентство меліорації та рибного господарства України. Виправлено допущену в пункті 4 резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/22 описку, виклавши його в наступній редакції: Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гойди, буд. 8, ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 грудня 2021 року по 13 жовтня 2022 року в розмірі 304786,15 грн (триста чотири тисячі сімсот вісімдесят шість гривень п`ятнадцять копійок).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі № 260/7974/21 апеляційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/21 змінено, викладено абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції: Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2023 року у справі № 260/7974/21 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд палати, до якої входить колегія суддів. Касаційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2023 року скасовано в частині зміни рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Восьмого апеляційного адміністративного суду. У іншій частині постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2023 року залишено без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 260/7974/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/21 змінено, викладено абзац третій резолютивної частини рішення в такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року».

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2024 року у справі № 260/7974/21 Касаційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року в справі №260/7974/21 без змін.

Позивач вважаючи, що він має право на середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 червня 2024 року по 10 грудня 2024 року звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах справи №260/7974/21 та середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у справі № 260/4296/23.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституцій України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 2 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно частин 1, 2 статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина 7 статті 235 КЗпП України).

Відповідно до частини 8 статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі статтею 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз статей 235, 236 КЗпП України дозволяє суду виснувати, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає одразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде в подальшому це рішення суду оскаржуватися.

Суд зауважує, що Верховний Суд уже неодноразово викладав висновки щодо застосування статті 236 КЗпП України стосовно виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.

Зокрема у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Верховний Суд підкреслив, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Як зауважив Верховний Суд у справі № 640/19103/19, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19 та від 20 липня 2021 року у справі № 826/3465/18, зазначав, що період затримки виконання рішення про поновлення на роботі необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.

При цьому, суд зауважує, що правова природа стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України) відрізняється від правової природи стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду (стаття 236 КЗпП України), оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як правило, вирішується одночасно зі спором про поновлення на роботі, але може бути предметом розгляду в окремому позовному провадженні. У будь-якому випадку підставою позову у справах цієї категорії є незаконність звільнення з роботи. При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

У даному випадку позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу були предметом судового розгляду у справі № 260/7974/21, в якій прийняті відповідні судові рішення, що набрали законної сили.

Позивач зазначає в своїх доводах, що на посаді він поновлений не був, зокрема згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 260/7974/21, що в свою чергу, свідчить про затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та свідчить про наявність права на отримання середнього заробітку за час такої затримки, в силу приписів статті 236 КЗпП України, однак питання щодо наявності у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у справі № 260/7974/21 було предметом розгляду в адміністративній справі № 260/4296/23.

Зокрема, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у справі № 260/4296/23, яке набрало законної сили 01 лютого 2024 року, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу: стягнуто з Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/21 у період з 14 жовтня 2022 року по 01 листопада 2022 у розмірі 18428,93 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У вказаних судових рішеннях, як першої так і апеляційної інстанції встановлено, що рішення суду від 13.10.2022 у справі №260/7974/21 фактично виконано 02.11.2022 прийняттям наказу Державного агентства меліорації та рибного господарства № 174-ТО від 02.11.2022.

У відповідності до вимог частини 4 статті 78 АС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року в справі № 260/7974/21 в частині поновлення позивача виконано шляхом винесення Наказу відповідача від 02.11.2022 № 174-ТО і за час затримки виконання рішення суду з Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області на користь позивача стягнуто середній заробіток за період з 14.10.2022 по 01.11.2022.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, на яку покликається позивач, було змінено, викладено абзац третій резолютивної частини рішення в такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року».

При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що наказом Державного агентства меліорації та рибного господарства України №413 від 24 вересня 2021 року відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1066-р від 08.09.2021 змінено назву відокремленого структурного підрозділу Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області на Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області.

Отже, відбулась лише зміна назви Управління, і така зміна відбулась ще до звільнення позивача з посади начальника Управління.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаною вище постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року фактично була виправлена описка суду першої інстанції у назві відповідача Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області на правильне Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, а не його поновлення на роботі.

Крім того, Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм подало до суду наказ від 30.12.2024 №158-ТО «Про внесення зміни до наказу Держрибагенства від 02.11.2022 №174-ТО», яким на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року внесено зміни в Наказ від 02.11.2022 № 174-ТО з «Управління Державного рибного господарства у Закарпатській області» на «Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області» (том 1 а.с. 162).

Отже, рішенням суду від 05 вересня 2023 року у справі № 260/4296/23 встановлено, що рішення суду від 13 жовтня 2022 року у справі №260/7974/21 фактично виконано 02 листопада 2022 року прийняттям наказу Державного агентства меліорації та рибного господарства № 174-ТО від 02 листопада 2022 року та стягнуто у зв`язку з вказаним на користь позивача середній заробіток за затримку виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/21 за період з 14 жовтня 2022 року по 01 листопада 2022 року у розмірі 18428,93 грн.

При цьому, апеляційний суд у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 260/7974/21 також встановив, що підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на посаді начальника Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору) № F1401804 від 13 жовтня 2023 року та 15 січня 2024 року, довідки Пенсійного фонду України про доходи форми ОК-7 № 1498 4743 2734 1416 від 15 січня 2024 року та ОК-5 № 001418 від 15 січня 2024 року, оскільки з них вбачається, що роботодавцем (відповідачем-1) в порядку визначеним Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" складено відповідні документи в яких міститься інформація про те, що ОСОБА_1 до моменту звільнення (09 грудня 2021 року) та після поновлення у 2022 році отримував заробітну плату за основним місцем роботи на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області.

Щодо доводів позивача на невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 260/7974/21, згідно якої змінено рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області з 10 грудня 2021 року, як на підставу для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04 червня 2024 року по 10 грудня 2024 року, то колегія суддів з таким не погоджується, оскільки судове рішення в частині поновлення позивача на посаді начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області підлягало до негайного виконання, тому відповідач вчинив дії по виконанню свого обов`язку в цій частині.

Разом з цим, за наслідками апеляційного перегляду апеляційним судом було змінено рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/21 тільки в частині назви посади, на якій слід поновити позивача, в іншій частині рішення суду першої інстанції, яким в тому числі вирішено питання стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та таке залишено без змін.

Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2024 року у справі № 260/7974/21 вказав, що незважаючи на зазначення у наказі Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 08 грудня 2021 року № 127-ТО про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області, а також запис у трудовій книжці про звільнення з 09 грудня 2021 року з попередньої посади, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого та правильного висновку, що у зв`язку зі зміною назви Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області на Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, змінилась і назва посади позивача. Відповідно, оскільки з 26 жовтня 2021 року перейменовано посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області на начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, то суд апеляційної інстанції цілком обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції в частині визначення посади, на якій потрібно поновити позивача.

Аналізуючи доводи позивача, які викладені у справі із посиланням на рішення судів, колегія суддів вважає, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 260/7974/21, згідно якої змінено рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/21, не може слугувати підставою для повторного поновлення позивача на посаді та повторного стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, так як таке поновлення вже відбулося виданням наказу від 02 листопада 2022 року №174-ТО на виконання рішення від 13 жовтня 2022 року у справі № 260/7974/21.

Натомість зміна рішення суду в частині визначення посади, на якій потрібно поновити позивача, є підставою для внесення відповідних змін до записів трудової книжки позивача, зокрема записів про поновлення на роботі згідно наказу від 02 листопада 2022 року №174-ТО та про звільнення з роботи згідно наказу від 07 грудня 2022 року №190-ТО.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач помилково вважає, що ухвалення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 260/7974/21 зумовило виникнення у нього права на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду по справі № 260/7974/21 за період з 04 червня 2024 року по 10 грудня 2024 року, а враховуючи стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах справи № 260/7974/21 та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у справі № 260/4296/23, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області нарахувати на виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, суд вказує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895 затверджено Положення про Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, згідно якого голова Держрибагентства призначає на посаду за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства та головами відповідних місцевих держадміністрацій, звільняє з посади керівників територіальних органів Держрибагентства, вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення керівників територіальних органів Держрибагентства.

Відповідно до Положення, затвердженого наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 15.02.2024 № 77 Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області є територіальним органом Держрибагентства, діє у складі Держрибагентства як відокремлений підрозділ структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Питання пов`язані з виплатою матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань державним службовцям регулюються Закон України "Про державну службу" та нормативними актами, які регулюють питання оплати праці та соціального забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про державну службу» державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Порядок надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2016 року № 500 (далі Порядок № 500) визначає умови надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) та її розмір.

Відповідно до пункту 2 Порядку№ 500 державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Пунктом 4 Порядку№ 500 визначено, що рішення про надання керівнику державної служби у державному органі та його заступникам матеріальної допомоги приймається керівником відповідного державного органу за погодженням із відповідним органом вищого рівня.

Наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм № 103 від 27.02.2024 затверджено Порядок преміювання, надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам та заступникам керівників територіальних органів Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм.

Згідно пункту 2 вищезазначеного Порядку надання матеріальної допомоги для вирішення соціального-побутових питань Керівникам здійснюється за погодженням з Держрибагентством в межах фонду оплати праці. Тому заяву керівника територіального органу Держрибагентства на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань необхідно спрямовувати голові Держрибагенства на погодження.

Так, статтею 2 пунктом 30 Бюджетного кодексу України надається визначення терміну кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Відповідно до статті 3 частини 1 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 01 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Згідно з положеннями статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно із частинами 1, 12 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже відповідно до норм Бюджетного кодексу України, пунктів 2, 3 Порядку № 500, фонд оплати праці у державному органі затверджується на бюджетний період (з 01 січня кожного року по 31 грудня того ж року) відповідно до кошторису установи, а виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється один раз на рік у межах відповідних бюджетних асигнувань, що мають кількісні, часові та цільові обмеження (виплата провадиться у поточному році і за поточний рік).

Здійснення виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за інші роки (поза межами бюджетного періоду) Порядком № 500 не передбачено.

Отже, допомога для вирішення соціально-побутових питань не є обов`язковою виплатою і виплачується один раз на рік на підставі заяви працівника, за наявності коштів, в межах затверджених обсягів фонду оплати праці на відповідний бюджетний рік, а надання державним службовцям такої виплати є правом керівника державної служби у державному органі, а не його обов`язком, відповідно вимоги позивача в цій частині є безпідставними.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 29 вересня 2022 року у справі № 420/7083/21, від 11 листопада 2020 року у справі № 500/1022/19, від 27 червня 2019 року у справі № 809/3057/15.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року у справі №260/8238/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено і підписано 04.04.2025