Справа № 160/1011/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2025 року Справа № 160/1011/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенка А.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Дидочкіної О.А.,
представника позивача Ліфлянчика С.І.,
представника відповідача Бережної К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНВАРДСТІЛ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
15.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНВАРДСТІЛ» (далі - Позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - Відповідач), в якій просить:
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач при винесенні оскаржуваного ППР невірно розрахував кількість днів прострочення за операціями імпорту товарів за зовнішньоекономічними контрактами. На думку Позивача, Відповідач не врахував припадання граничних дат на вихідні та святкові дні, а також не взяв до уваги обставини, пов`язані з дією воєнного стану в Україні. Позивач вважає, що це призвело до безпідставного завищення нарахованої пені.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 відкрито провадження у справі № 160/1011/25 та призначено розгляд останньої у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 17.02.2025.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач надав відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, в якому проти позову заперечує. Свою позицію Відповідач обґрунтовує тим, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Позивача щодо дотримання вимог валютного законодавства за трьома зовнішньоекономічними контрактами було складено акт від 29.10.2024 № 3311/04-36-07-09/44891594. В акті зафіксовано порушення частини 3 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі Закон № 2473-VIII), а саме: ненадходження товару в повному обсязі за здійсненою передплатою в межах встановленого 180-денного строку. Відповідач вказує, що часткові поставки або повернення коштів не звільняють від відповідальності за прострочену частину зобов`язань. Позивач не звертався до Міністерства економіки за продовженням строків, не надав доказів форс-мажору (сертифікатів ТПП України чи відповідних документів від нерезидентів), а також мав враховувати ризики, пов`язані з воєнним станом, оскільки контракти укладались/виконувались під час його дії. Відтак, спірне ППР винесено правомірно на підставі акта перевірки та відповідно до вимог Закону № 2473-VIII та постанов НБУ.
17.02.2025 підготовче засідання у справі №160/1011/25 перенесено на 24.02.2025.
24.02.2025 у підготовчому засідання у справі оголошено перерву до 04.03.2025.
04.03.2024 у судовому засіданні усною ухвалою суду постановлено закрити підготовче провадження у справі №160/1011/25 та призначено розгляд справи по суті на 10.03.2025.
10.03.2025 у судовому засіданні у справі №160/1011/25 задоволено клопотання позивача та відкладено розгляд справи на 26.03.2025.
26.03.2025 у судовому засіданні у справі представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.
26.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення; проголошення рішення призначено на 07.04.2025.
У судове засідання призначене на 07.04.2025 представники позивача та відповідача не прибули.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОНВАРДСТІЛ» з питань дотримання вимог валютного законодавства України щодо зовнішньоекономічних операцій за контрактами:
Контракт від 08.11.2022 № 0811-1 (нерезидент Shandong Senno Group Co. Ltd, Китай): перераховано 766 225,90 дол. США; отримано товар на 664 806,87 дол. США; повернуто кошти на 43 411,50 дол. США; залишок непоставленого товару/неповернених коштів становить 58 007,53 дол. США.
Контракт від 01.07.2023 № VN01072023 (ЗАТ «Бендристе», Литва): перераховано 580 455,46 дол. США; отримано товар на 391 715,18 дол. США; залишок непоставленого товару/неповернених коштів становить 188 740,28 дол. США.
Контракт від 30.11.2022 № 3011-2 (Shandong Xinderfu Imp. & Exp. Co. Ltd, Китай): перераховано 100 000,00 дол. США; товар не отримано, кошти не повернуто; залишок становить 100 000,00 дол. США.
За результатами перевірки складено акт від 29.10.2024 № 3311/04-36-07-09/44891594, в якому зафіксовано порушення Позивачем граничних строків розрахунків (180 днів), встановлених валютним законодавством, за вказаними операціями.
Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного нагляду, є Закон № 2473-VIII. Порядок здійснення валютного нагляду банками за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів затверджено Інструкцією, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7. Тимчасові зміни щодо строків розрахунків на період дії воєнного стану встановлені постановою Правління НБУ від 24.02.2022 № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (зі змінами, далі - Постанова № 18).
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Пунктом 14-2 Постанови № 18 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з імпорту товарів становлять 180 календарних днів.
Частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що порушення резидентами граничного строку розрахунків, встановленого згідно з цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) в національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Позивач стверджує про невірний розрахунок Відповідачем кількості днів прострочення через неврахування вихідних та святкових днів. Однак, суд зазначає, що норми процесуального законодавства (КАС України, ЦПК України, ГПК України) щодо перенесення закінчення строку на наступний робочий день, якщо він припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, не застосовуються до обчислення граничних строків розрахунків у сфері ЗЕД. Валютне законодавство (Закон № 2473- VIII, Постанова № 18, Інструкція № 7) не містить положень про виключення вихідних чи святкових днів з розрахунку або про перенесення граничного дня розрахунків. Граничний строк у 180 днів є календарним і відліковується з дня здійснення платежу (списання коштів з рахунку). Отже, доводи Позивача в цій частині є безпідставними.
Суд також враховує, що Позивачем не надано доказів існування обставин, які могли б зупинити нарахування пені або звільнити від відповідальності згідно зі статтею 13 Закону № 2473-VIII, а саме:
отримання висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, щодо продовження граничних строків розрахунків (частина четверта статті 13);
виникнення форс-мажорних обставин, належно підтверджених сертифікатом Торгово-промислової палати України або іншим уповноваженим органом (організацією) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору (частина шоста статті 13);
прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позову резидента про стягнення з нерезидента заборгованості (частина сьома статті 13).
Позивач не надав суду доказів звернення до Мінекономіки, наявності сертифікатів про форс-мажор чи доказів подання позовів до контрагентів- нерезидентів. Посилання на загальні умови воєнного стану без підтвердження конкретного впливу на виконання зобов`язань за спірними контрактами не є достатньою підставою для звільнення від відповідальності.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач надав акт перевірки та розрахунок пені, які підтверджують факт порушення та обґрунтовують розмір санкції.
Позивач, у свою чергу, не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків акта перевірки або наявності підстав для звільнення від відповідальності.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним. Підстави для задоволення позову відсутні.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Оскільки у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю, підстави для стягнення судових витрат (судового збору) з Відповідача на користь Позивача відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко