Справа № 308/19964/24
Суддя: Гевці В. М.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 308/19964/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ставичний Петро Ігорович, звернувся у суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕГА № 1629993 від 05 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі постанову серії ЕГА № 1629993 від 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. Зі змісту вказаної постанови слідує, що 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 у м. Ужгороді по вул. Заньковецької, 19 курив сигарети в громадському місці, чим порушив статтю 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. Проте, як стверджує ОСОБА_1 , він не вчиняв жодних порушень, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. На його прохання до суб`єкта владних повноважень надати докази, які б свідчили про вчинення ним вказаного правопорушення, йому було відмовлено. Також зазначив, що в оскаржуваній постанові місце вчинення вказано як АДРЕСА_1 , проте позивач зазначає, що таке не є громадським місцем в розумінні Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Отже, ОСОБА_1 уважає, що відсутність достатніх та достовірних доказів та самого факту вчинення ним правопорушення є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 лютого 2025 року відкрито провадження в справі за вказаним позовом.

Представником відповідача через підсистему «Електронний суд» надіслано до суду відзив, у якому він просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вказав, що, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача ОСОБА_1 , після чого йому було роз`яснено його права. В ході розгляду справи всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення. Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 51 грн. Також указав, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Звернув увагу суду, що діями, які утворюють об`єктивну сторону правопорушення, яке ставиться у вину позивачу, є куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а саме законом заборонено куріння тютюнових виробів у громадських місцях, в цьому випадку це є під`їзд будинку АДРЕСА_1 . Зазначив, що постанова ЕГА № 1629993 від 05 грудня 2024 року відповідає вимогам, визначеним у ст. 283 КУпАП, та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376. Відтак уважає твердження позивача щодо необхідності наявності рапортів, пояснень свідків, інформації про надходження на лінію «102» повідомлення про правопорушення тощо є безпідставними. Щодо наданих у позовній заяві пояснень позивача, то такі вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Отже, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а відтак не підлягає скасуванню.

26 березня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач вважає, що висвітлена у відзиві на адміністративний позов позиція відповідача є лише суб`єктивними припущеннями, які спрямовані виключно на те, щоб факт безпідставного притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП не був скасованим. Зазначив, що суб`єктом владних повноважень до відзиву на позов не надано жодного доказу, який би підтверджував правомірність прийнятого рішення або ж підтверджував обґрунтування, висвітлені ним у самому відзиві.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ставичний П.І. позовні вимоги підтримали повністю та просили такі задовольнити, посилаючись на вимоги, викладені у позовній заяви, та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, хоча про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Відповідно до частини першої статті 227 КАС у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Зважаючи на складність цієї справи судом постановлено проголосити судове рішення 07 квітня 2025 року.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у справі, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Кодексу Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи встановлено, що 05 грудня 2024 року інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Керецманом Сергієм Сергійовичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1629993, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 05 грудня 2024 року у м. Ужгороді по вул. Заньковецької, 19 курив сигарети в громадському місці, чим порушив статтю 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 51 гривень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Разом з цим, представником відповідача в підтвердження зазначених обґрунтувань у відзиві, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності не надано жодного доказу, передбаченого ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б указували на наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. У матеріалах справи, як доказ, наявна лише постанова, яка є предметом оскарження.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 05 грудня 2025 року в м. Ужгород по вул. Заньковецької, 19 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.10.2019 року у справі № 161/7041/17 (адміністративне провадження № К/9901/23913/18).

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 05 грудня 2024 року у м. Ужгороді по вул. Заньковецької, 19 курив сигарети в громадському місці, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 175-1 КУпАП не є законним.

Крім того, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, вказана постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано жодних доказів, що підтверджували б обставини, вказані в оскаржуваній постанові та посилань на обставини, що ними були вжиті всі можливі заходи для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З наведеної норми права слідує вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною відповідно до ст. 245 КАС України.

З огляду на викладене, суд уважає за необхідне скасувати постанову серії ЕГА № 1629993 від 05 грудня 2024 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня за порушення ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 19, 20, 73-74, 77-78, 90, 159 ч. 4, 194, 229, 241-246, 268, 286 КАС України, ст. ст. 222, 251, 258, 283, 288 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕГА № 1629993 від 05 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 51 гривні, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Керецманом Сергієм Сергійовичем, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається у письмовій формі до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції; місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Олега Кошового, 2.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 квітня 2025 року.

Головуюча:Гевці В. М.