Справа № 560/15083/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15083/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

07 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в переведені ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 09.09.2024 призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з врахуванням вислуги, яка становить 31 рік 04 місяці 16 днів та з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не розгляду та не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 09.09.2024 про переведення на пенсію за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.09.2024, та прийняти рішення за результатами такого розгляду, з врахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до витягу з наказу №114/ОС-23 від 18.09.2023 ДУ "Райковецька виправна колонія №78" позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за п.2 ч.1 ст.77 за станом здоров`я (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію" 18.09.2023.

Відповідно до подання про призначення пенсії №39 від 16.10.2023 та розрахунку вислуги років, вислуга років ОСОБА_1 складає: календарна - 23 роки 10 місяців 14 днів, вислуга років у пільговому обчисленні 31 рік 04 місяці 16 днів.

Відповідно до довідки акту огляду МСЕК, ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності, захворювання пов`язане із проходженням служби в ДКВС.

Із 19.09.2023 позивачу призначено позивачу пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в розмірі 40% від грошового забезпечення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суд від 02.05.2024 у справі №560/4190/24 (набрало законної сили 09 липня 2024 року) позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у переведенні перерахунку призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до статті 23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити із 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до статті 23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з врахуванням вислуги, яка становить - 31 рік 04 місяці 16 днів, з врахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

09.09.2024 позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення на пенсію за вислугу років на підставі п."а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з проханням розглянути заяву з дотриманням «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою КМУ №3-1 від 30.01.2007 (арк. спр. 9).

Відповідач розцінив вказану заяву як "звернення щодо перерахунку пенсії на виконання рішення суду по справі №560/4190/24" (так зазначено в листі №16626-14943/Б-03/8-2200/24 від 24.09.2024), і надав відповідь-роз`яснення про виконання рішення суду по справі №560/4190/24, чого фактично не просив ОСОБА_1 у поданій заяві.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

За змістом частин 1, 2 статті 1 Закону №2262-ХІІ, особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (надалі - Порядок №393), який передбачає зарахування до вислуги років окремих періодів служби у пільговому обчисленні.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 171 Закону №2262-XII встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом.

У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Порядком №393 встановлено, крім іншого, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, працівникам Державної кримінально-виконавчої служби.

Вказаний Порядок є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання задля вирішення питань, що виникають у процесі призначення пенсій за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що позивачем подано заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб, однак відповідач фактично не вирішив заяву позивача, адже не прийняв рішення про переведення на пенсію або про відмову у такому переведенні.

Стосовно розгляду відповідачем заяви позивача від 09.09.2024 згідно Закону України "Про звернення громадян", що видно зі змісту листа №16626-14943/Б-03/8-2200/24 від 24.09.2024, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що заява та документи про переведення на інший вид пенсії підлягає розгляду територіальним органом Пенсійного фонду, який не пізніше не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про переведення або про відмову в переведенні на інший вид пенсії.

Як наслідок, слід прийти до висновку, що зміст поданої позивачем заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника щодо переведення його на інший вид пенсії, а відтак у відповідача виник обов`язок розглянути заяву позивача від 09.09.2024 у порядку, визначеному Законом України №2262-XII та Порядком №22-1.

Лист №16626-14943/Б-03/8-2200/24 від 24.09.2024 не може оцінюватись як належна правова відмова у переведенні на пенсію, оскільки питання не вирішене відповідачем, та наведено причин і підстав цього.

Не розглянувши заяву позивача по суті (зокрема, без прийняття відповідного рішення), відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача. Колегія суддів враховує, що відповідач у разі недостатності або неналежного оформлення документів, доданих до заяви про переведення на пенсію, наділений повноваженням письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, або вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Тобто, наявна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не розгляду заяви (а не щодо відмови в переведені з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, як помилково вважає позивач), тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, адже відповідач не відмовляв у такому переведенні.

Як наслідок, суд першої інстанції обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.09.2024, та прийняти рішення за результатами цього розгляду, з врахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

За вказаних обставин судом першої інстанції прийнято мотивоване рішення про часткове задоволення позовних вимог, що не спростовано доводами апеляційної скарги відповідача.

Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмовлених позовних вимог, то колегія суддів, з урахуванням вимог ст.308 КАС України переглядає судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.