Справа № 130/2465/24
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участі: секретаря судового засідання Тарковської Ю.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка справу за адміністративним позовом адвоката Ломничука Юрія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат Ломничук Ю.Ю. в інтересах ОСОБА_1 13.08.2024 року (згідно дати поштового відправлення) подав до Жмеринського міськрайонного суду даний позов, за вимогами якого просив поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом; скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 без номеру від 23.07.2024 року (лист №5117) про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000 грн; провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. Адміністративний позов обгрунтовано тим, що згідно оспорюваної постанови відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 : у січні 2011 року громадянин ОСОБА_1 був переданий на військовий облік військовозобов`язаних та мав обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення військово-облікового документа вйськовозобов`язаного. Проте, ОСОБА_1 з`явився лише у липні 2024 року. Внаслідок своїх дій громадянин ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке почалось у січні 2024 року, чим порушив правила військового обліку, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП. На підставі викладеного начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 постановив накладсти на позивача ОСОБА_1 , штраф в сумі 17000 грн. Вважає, що вказана постанова винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню. Зазначив, що чинні на час виникнення спірних правовідносин положення ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначали обов`язок військовозобов`язаних особисто в семиденний строк стати на військовий облік після прибуття до нового місця проживання, та в разі зміни сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебуваня), освіти, місця роботи і посади повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

18.05.2024 року набув чиності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", яким положення ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено у новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Також зазначив, що 19.05.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яким ст.210 КУпАП доповнена частиною третьою, а саме щодо відповідальності зпа порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. З 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку ,що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч.3 ст.210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил. На виконання ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте, стосовно нього було складено протокол за ч.3 ст.210 КУпАП за те, що будучи переданим призовною комісією на постановку на облік військовозобов`язаних ще у січні 2011 року, тобто натой момент, коли не існувало ані норми ч.3 ст.210 КУпАП, ані строків виконання такого обов`язку. Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, з сфічня 2011 року, оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк оля уточнення своїх даних щодо військового обліку, що ОСОБА_1 і зробив 13.07.2024 року. Закон, який погіршує становище особи не має ретроспективної дії, тому вважає неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП (а.с.1-11).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 26.08.2024 року поновлено позивачеві ОСОБА_1 пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду та відкрито провадження у даній справі з призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

06.09.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 подав відзив на дану позовну заяву, за змістом якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що 13.07.2024 року об 11:00 годин громадянин ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою оформлення військово-облікового документа. Однак, було з`ясовано, що останній порушив правила військового обліку, оскільки ще 13.01.2011 року переданий на військовий облік військовозобов`язаних, підтвердженням чого є копія витягу з протоколу засідання призовної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.01.2011 року №4, та повинен був прибути до переданий на військовий облік військовозобов`язаних та мав обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення військово-облікового документа військовозобов`язаного для отримання військово-облікового документа військовозобов`язаного, проте, тривалий час (з 13.01.2011 року до 13.07.2024 року), без поважних на те причин не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення військово-облікового документа, чим порушив ч.3 ст.1 та ч.8 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (порушення правил військового обліку). 13.07.2024 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП та 23.07.2024 року було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.07.2024 року №5117, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. Станом на момент складання адміністративного протоколу у позивача був відсутній військово-обліковий документ як електронний, так і на бланку, що вважає свідчить про порушення ним вимог п.п.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487. Також зауважив, що позивачем власний обов`язок було виконано після написання заяви про видачу військово-облікового документа військовозобов`язаного, саме у цей момент правопорушення вважається завершеним, тобто 13.07.2024 року. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано усі вимоги чинного законодавства (а.с.36-38).

17.09.2024 року представник позивача адвокат Ломничук Ю.Ю. подав до суду письмові пояснення, за змістом яких навів обгрунтовані заперечення аргументів, викладених у відзиві сторони відповідача, вважаючи відзи необгрунтованим, откільки той містить виключно суб`єктивне трактування відповідачем норм права. Просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.42-44).

Сторони у справі за їх викликом в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Ломничук Ю.Ю. заздалегідь подав до суду клопотання щодо проведення розгляду справи без участі сторони позивача, додатково підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задоволити. Представник відповідача причин своєї неявки не повідомив, що втім не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви та відзиву, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що оскаржувана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 23.07.2024 року №5117 (а.с.16-18) про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, винесена за ознаками того, що 13.07.2024 року об 11:00 годин громадянин ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою оформлення військово-облікового документа. Однак, було з`ясовано, що останній порушив правила військового обліку, оскільки ще 13.01.2011 року переданий на військовий облік військовозобов`язаних, підтвердженням чого є копія витягу з протоколу засідання призовної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.01.2011 року №4, та повинен був прибути до переданий на військовий облік військовозобов`язаних та мав обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення військово-облікового документа військовозобов`язаного для отримання військово-облікового документа військовозобов`язаного, проте, досить тривалий час (з 13.01.2011 року до 13.07.2024 року), без поважних на те причин не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення військово-облікового документа, чим порушив ч.3 ст.1 та ч.8 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (порушення правил військового обліку). Внаслідок своїх дій громадянин ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке почалося у січні 2011 року, коли даний громадяни мав обов`язок з`явитися для оформлення військово-облікового документа, та яке закінчилося у липні 2024 року, коли ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про взяття на військовий облік військовозобов`язаних та видачу військово-облікового документа.

Положення ч.3 ст.210 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вчинення в особливий період дій, передбачених частиною першою цієї статті, а саме порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Вказана стаття адміністративного закону є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів, що регулюють відповідні обов`язки спеціальних суб`єктів.

Відповідно до приписів ч.2 ст.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно вимог ч.7 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

У відповідності до змісту ч.9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до приписів ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно п.22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У відповідності до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

19.05.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яким статтю 210 КУпАП було доповнено частиною третьою, а саме щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19.05.2024 року норми ч.3 ст.210-1 КУпАП не існувало.

Згідно вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення вказаного принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Приписами ч.2 ст.58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, в ході судового розгляду даної справі судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 визнано винним у порушенні правил військового обліку в особливий період, що є кваліфікуючими ознкаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. При цьому, органом, яким за вказані дії накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, в оспорюваній постанові вказано, що вчинене позивачем триваюче правопорушення почалося у січні 2011 року, коли даний громадяни мав обов`язок з`явитися для оформлення військово-облікового документа, та яке закінчилося у липні 2024 року.

Разом з тим, суд зазначає, що вказана норма ч.3 ст.210 КУпАП вперше з`явилась лише 19.05.2024 року, коли набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яким її серед решти запроваджено шляхом викладення ст.210 КУпАП у чинній редакції. На період часу, який передував даті 19.05.2024 року, диспозиції та санкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, не існувало. Відтак, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення, передбачене за ч.3 ст.210 КУпАП, до 18.05.2024 року включно, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, за яке відповідачем його піддано такому суворому стягненню як 17000 грн штрафу, що в грошовому обчисленні є мінімальною межею санкції саме ч.3 ст.210 КУпАП, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП за вказані відповідачем його дії за період, який передував даті 19.05.2024 року, є незаконним з урахуванням наведених приписів ст.58 Конституції України.

Водночас, за змістом оскаржуваної постанови відповідача не зазначено, власне, коли безпосередньо відповідно до встановленого порядку мав би з`явитися ОСОБА_1 для його постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа, чим не є довільна вказівка, що з цією метою він з`явився лише у липні 2024 року, при цьому тривалий час порушуючи правила військового обліку.

За таких обставин не є очевидним встановлення відповідачем, що з`явлення ОСОБА_1 для його постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа вказаного дня 13.07.2024 року заздалегідь перевищувало певний строк вчинення такої дії для належного визначення неправомірною його бездіяльності щодо неї, надто з урахуванням того, що така бездіяльність позивача в період, починаючи з дати 19.05.2024 року, лише з якої можливе притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за застосованою до ОСОБА_1 нормою ч.3 ст.210 КУпАП, впродовж неповних двох місяців до вказаної відповідачем дати 13.07.2027 року не становить безумовних ознак тривалості.

Також суд визнає безпідставною в оскаржуваній постанові посилання на положення абзацу 3 п.п.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки відповідні зобов`язання цих Правил, передбачених додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2012 року №1487, поширюються суто на призовників, військовозобов`язаних та резервістів, приналежність до категорій яких ОСОБА_1 у відповідності до наведеного поділу згідно ч.9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не вбачається.

Окрім цього, оспорювана постанова відповідача взагалі не містить застереження вчинення ОСОБА_1 відповідного порушення правил військовго обліку як призовником, військовозобов`язаним або резервістом, лише категорії яких передбачені спеціальними суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Ба більше, з огляду на неперебування ОСОБА_1 на військовому обліку згідно вказівки в оспорюваній постанові про його з`явлення з метою оформлення військово-облікового документа 13.07.2024 року та поданої ним відповідної письмової заяви від 13.07.2024 року (а.с.51), ОСОБА_1 вочевидь належить до категорії допризовників, яких не охоплює виключний перелік спеціальних суб`єктів адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, що визначає незаконність накладення на нього адміністративного стягнення відповідачем за даною нормою КУпАП.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено, що він діяв на підставі закону, тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасованю судом, а провадження у справі про адміністартивне правопорушення належить закрити.

Щодо питання про розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн (а.с.25), тому вказані судові витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.19, 58 Конституції України, ст.7, 9, 210, 235, 247, 251, 258, 268, 276, 278, 280, 283, 288 КУпАП, ст.2, 72, 77, 139, 241-246, 250, 268, 269, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов задоволити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 23.07.2024 року №5117 про накладення за ч.3 ст.210 КУпАП адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, провадження в адміністративній справі щодо останнього закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 ) 605 гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Вернік В.М.