Справа № 509/6731/24
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/6731/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд, з урахуванням заяви від 19.02.2025 року вхід. № 15431/25, визнати протиправною бездіяльність державної організації «Національний академічний духовий оркестр» як розпорядника публічної інформації, яка полягає у ненаданні публічної інформації за запитом ОСОБА_2 від 10.05.2024; зобов`язати ДО «НАДОУ» у десятиденний строк з дня набрання законної сили рішення суду виконати цей запит з дотриманням положень частини третьої статті 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем, якому у зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про захист персональних даних» нею та всіма колегами по роботі було надано згоду на обробку персональних даних. Обробка персональних даних відповідно до абзацу восьмого статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» презюмує їхнє поширення, тому відповідно до пункту другого частини третьої статті 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки і позивач, і її колеги працівники оркестру надали свою згоду на поширення їхніх як фізичних осіб (суб`єктів даних) персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, надається на запит у формі відкритих даних. Серед копій наказів, одержаних позивачкою 05.06.2024 на її запит від 10.05.2024, були і накази, що містили персональні дані фізичних осіб, зокрема: від 21.11.2011 №32-В "Про проведення атестації працівників художнього та артистичного персоналу оркестру"; від 10.11.2016 №30-В "Про підготовку проекту колективного договору", від 06.10.2020 №4-1-ОД "Про підготовку проекту колективного договору", тобто позиція оркестру щодо ненадання доступу до публічної інформації, що містить персональні дані фізичних осіб, є і незаконною, і суперечливою, і неоднозначною, і непослідовною. Відповідач проігнорував положення ч. 5 ст. 6 Закону, чим обмежив доступ до інформації про виконання кошторисів відповідача як розпорядника бюджетних коштів і тим самим порушив право позивача до публічної інформації, що стосується і її особисто і тієї бюджетної державної організації, видатками якої оплачується робота позивача як артистки вищої категорії.

Представником відповідача державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що з 2011 року згода на збір та обробку персональних даних працівників отримувалась виключно для здійснення повноважень володільця, а саме: ведення кадрового діловодства, підготовки відповідно до вимог законодавства статистичної, адміністративної та іншої інформації з питань персоналу, а також внутрішніх документів ДП «НАДОУ» з питань реалізації визначених законодавством і колективним договором прав та обов`язків у сфері трудових правовідносин і соціального захисту. Така згода не мала пункту щодо поширення персональних даних серед невизначеного кола осіб. 01.01.2014 року набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення системи захисту персональних даних від 03 липня 2013 року №383-VII, яким виключений абзац 5 статті 2 Закону України «Про захист персональних даних»: «згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про її надання». При реалізації права на працю обробку персональних даних здійснюють відповідно до КЗпП та інших нормативно-правових актів, трудового договору, а не на підставі окремої згоди на обробку персональних даних. Тому гарантоване законом право особи на працю не може залежати від надання особою згоди на обробку персональних даних, а особа не може бути примушена роботодавцем до надання такої згоди. На підставі зазначеного з 01.01.2014 року письмова згода на збір та обробку персональних даних новоприйнятих працівників більше не вимагалась. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», проте згідно з ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Тому, надання копій документів у формі відкритих даних з 2002 року неможливе. Стаття 16 Закону України «Про захист персональних даних» визначений порядок доступу до персональних даних третіх осіб. Суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних. Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити. Позивачкою не виконані зазначені вимоги при поданні заяви від 10.05.2024 року, а тому поширення персональних даних відповідачем вважатиметься неправомірним.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що частиною третьою статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію може подаватися в усній, письмовій чи іншій формі на вибір запитувача. Відповідач вдався не до знеособлення інформації про фізичних осіб працівників відповідача, а до псування своїх же наказів, витравлення з цих наказів не лише захищених законом персональних даних інших, крім позивача, працівників відповідача, а й іншої інформації, наприклад, про розміри посадових окладів, про найменування посад, про дати і періоди тощо. Закон України «Про захист персональних даних» не містить положень про те, що роботодавці наділені повноваженням здійснювати обробку персональних даних працівників без правових підстав, зазначених у статті 11 цього Закону, чи без іншим чином висловленої згоди суб`єкта персональних даних. Відповідач в розумінні Бюджетного кодексу України є бюджетною установою, віднесеною до сфери управління Міністерства культури та інформаційної політики України (на момент виникнення спору), а на даний момент до сфери управління Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, а позивач працівником бюджетної установи. У частині третій статті 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» йдеться про публічну інформацію, яка оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних, а у частині четвертій цієї статті про набори даних, що підлягають тільки оприлюдненню.

Представником відповідача державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» до суду надано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача зазначає, що володіючи інформацією про прізвище, ім`я та по батькові будь якої особи, так само можна отримати інформацію з Реєстру боржників, Реєстру виконавчих проваджень тощо. Саме тому відповідач і захищає персональні дані своїх працівників, щоб не було доступу до їх приватного життя стороннім особам (особливо після останньої кібератаки на державні реєстри). Відповідач заперечує твердження щодо псування своїх же наказів та вважає їх голослівними висловами, не підтвердженими жодними доказами або фактичними даними та такими, що не мають юридичної сили. Інформація за заявою від 10.05.2024 року була надана відповідно до того, що просила позивач - про себе. Закон України «Про захист персональних даних» не зобов`язує працівників НАДОУ надавати їх персональні дані для ознайомлення персонально позивачем.

Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів, в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04 квітня 2025 року заяву позивача ОСОБА_1 від 19 лютого 2025 року про виправлення описки та залишення без розгляду заяви про зміну предмета та підстав позову від 27 січня 2025 року, - задоволено, прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 від 19.02.2025 року (вхід. № 15431/25) в частині виправлення описки в позовній заяві; заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмета та підстав позову від 27 січня 2025 року, залишено без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

10 травня 2024 року до державної організації «Національний академічний духовий оркестр» надійшов запит, в якому ОСОБА_2 просила надати копії документів з їх додатками (за наявності), а саме: трудовий договір, контракт з додатковими угодами за весь період; наказ №13-К від 23.01.2002 р. про прийняття її на посаду концертмейстера групи електронних та клавішних інструментів; її особову справу; її особову картку; усі накази (з додатками за наявності) ДП «ДДОУ» (Державний духовий оркестр України), ДП «НАДОУ» та ДО «НАДОУ», які стосуються її; штатний розпис ДП «НАДОУ» станом на 25.06.2016 р.; штатний розпис ДП «НАДОУ» станом на 24.06.2019 р.; штатний розпис ДП «НАДОУ» станом на 10.04.2020 р.; штатний розпис ДО «НАДОУ» станом на 02.04.2024 р.; посадові інструкції (обов`язки) артистки оркестру групи струнних та клавішних інструментів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за період з 24.06.2016 р. по 10.05.2024 р. (а.с. 53 т. 1, а.с. 187 т. 3).

14 травня 2024 року державною організацією «Національний академічний духовий оркестр» надано відповідь та повідомлено, що пошук, копіювання, створення витягів, завірення та сканування запитуваних документів (зокрема наказів з 2002 року по 2024 рік, що стосується заявника) неможливо провести у 5-денний термін через великий обсяг роботи, тому термін надання відповіді на заяву продовжено до 20 робочих днів (а.с. 188 т. 3).

05 червня 2024 року державною організацією «Національний академічний духовий оркестр України» листом № 88/01-07 надано відповідь на заяву ОСОБА_2 , до якого додано: 1) копії наказів, що стосуються заявника: наказ № 13-К від 23.01.2002 р., наказ № 61-К від 01.04.2002 р., наказ № 104-К від 02.07.2002 р., наказ № 20-1-К від 15.03.2003 р., наказ №35-К від 15.05.2003 р., наказ № 47-К від 12.06.2003 р., наказ № 54-К від 04.07.2003 р., наказ № 64-К від 07.08.2003 р., наказ № 6-В від 19.02.2004 р., наказ № 8-В від 24.02.2004 р., наказ № 9-В від 01.03.2004 р., наказ № 11-В від 15.03.2004 р., наказ № 14-В від 16.04.2004 р., наказ №17-В від 07.05.2004 р., наказ №21-В від 21.05.2004 р., наказ № 26-В від 22.06.2004 р., наказ № 27-В від 29.06.2004 р., наказ № 29-В від 29.06.2004 р., наказ № 36-В від 16.08.2004 р., наказ № 38-В від 30.08.2004 р., наказ № 41-К від 06.05.2004 р., наказ № 42-В від 29.09.2004 р., наказ № 55-В від 28.12.2004 р., наказ №59-К від 22.06.2004 р., наказ № 63-К від 02.07.2004 р., наказ № 91-К від 27.09.2004 р., наказ № 1-В від 16.01.2004 р., наказ №100-К від 25.10.2004 р., наказ № 2-В від 24.01.2005 р., наказ № 5-В від 25.02.2005 р., наказ № 7-В від 25.03.2005 р., наказ № 11-В від 05.04.2005 р., наказ № 15-В від 05.05.2005 р., наказ №17-В від 23.05.2005 р., наказ № 21-В від 21.06.2005 р., наказ № 23-В від 01.07.2005 р., наказ №24-К від 29.03.2005 р., наказ № 27-В від 10.08.2005 р., наказ №29-В від 12.08.2005 р., наказ №39-К від 31.05.2005 р., наказ №40-В від 28.09.2005 р., наказ № 51-К від 15.06.2005 р., наказ №59-К від 01.07.2005 р., наказ № 104-1-К від 15.11.2005 р., наказ № 31-К від 11.04.2005 р., наказ № 46-В від 11.11.2005 р., наказ № 47-В від 22.11.2005 р., наказ № 49-В від 24.12.2005 р., наказ № 50-В від 24.12.2005 р., наказ № 30-1-К від 27.04.2006 р., наказ № 32-1-К від 30.04.2006 р., наказ № 58-К від 30.06.2006 р., наказ № 108-1-К від 05.12.2006 р., наказ № 5-В від 24.01.2006 р., наказ № 9-В від 22.02.2006 р., наказ №11-В від 21.03.2006 р., наказ №34-К від 20.04.2007 р., наказ № 54-К від 25.07.2007 р., наказ № 77-1-К від 25.09.2007 р., наказ № 84-К від 12.10.2007 р., наказ № 12-1-К від 24.02.2007 р., наказ № 29-К від 16.04.2007 р., наказ №16-К від 21.02.2008 р., наказ № 22-К від 01.04.2008 р., наказ № 53-К від 27.10.2008 р., наказ № 54-К від 12.11.2008 р., наказ № 8-К від 13.02.2009 р., наказ №9-К від 19.02.2009 р., наказ № 39-К від 17.08.2009 р., наказ № 12-К від 11.02.2010 р., наказ № 46-К від 30.06.2010 р., наказ № 63-К від 03.09.2010 р., наказ № 87-К від 23.11.2010 р., наказ № 93-К від 24.12.2010 р., наказ № 18-В від 01.10.2010 р., наказ № 24-В від 24.11.2010 р., наказ №25-В від 25.11.2010 р., наказ № 28-В від 23.12.2010 р., наказ № 47-К від 30.06.2010 р., наказ № 18-В від 22.06.2011 р., наказ № 30-В від 27.09.2011 р., наказ № 48-К від 27.05.2011 р., наказ № 66-1-К від 03.08.2011 р., наказ № 73-1-К від 09.09.2011 р., наказ № 85-1-К від 18.10.2011 р., наказ №98-К від 06.12.2011 р., наказ № 3-В від 24.02.2011 р., наказ № 5-В від 25.03.2011 р., наказ № 12-В від 15.04.2011 р., наказ № 16-1-К від 07.02.2011 р., наказ № 16-В від 29.04.2011 р., наказ № 25-В від 18.08.2011 р., наказ № 28-В від 27.09.2011 р., наказ № 32-В від 21.10.2011 р., наказ № 40-В від 25.11.2011 р., наказ № 44-В від 19.12.2011 р., наказ № 50-К від 10.06.2011 р., наказ № 2-В від 24.01.2012 р., наказ № 4-1-В від 17.02.2012 р., наказ № 4-В від 17.02.2012 р., наказ № 7-В від 23.03.2012 р., наказ № 9-В від 19.04.2012 р., наказ № 10-В від 23.04.2012 р., наказ № 13-В від 07.05.2012 р., наказ № 16-В від 30.05.2012 р., наказ № 21-В від 28.09.2012 р., наказ № 27-В від 24.10.2012 р., наказ № 30-В від 23.11.2012 р., наказ № 33-В від 17.12.2012 р., наказ № 50-1-К від 29.05.2012 р., наказ № 54-К від 12.06.2012 р., наказ № 62-К від 27.06.2012 р., наказ № 63-К від 29.06.2012 р., наказ № 98-1-К від 26.09.2012 р., наказ № 103-К від 03.10.2012 р., наказ № 112-К від 29.10.2012 р., наказ № 125-К від 21.12.2012 р., наказ № 3-В від 23.01.2013 р., наказ № 8-В від 18.02.2013 р., наказ № 14-В від 18.03.2013 р., наказ № 16-К від 27.02.2013 р., наказ № 17-В від 17.04.2013 р., наказ № 18-В від 07.05.2013 р., наказ № 21-В від 05.06.2013 р., наказ № 28-В від 26.06.2013 р., наказ № 32-В від 04.07.2013 р., наказ № 34-В від 23.08.2013 р., наказ № 38-В від 16.09.2013 р., наказ № 47-К від 25.06.2013 р., наказ № 48-1-К від 27.06.2013 р., наказ № 95-К від 18.12.2013 р., наказ № 44-В від 15.11.2013 р., наказ № 45-В від 18.11.2013 р., наказ № 50-В від 18.12.2013 р., наказ № 14-І-К від 28.02.2014 р., наказ №19-В від 25.06.2014 р., наказ № 24-В від 22.08.2014 р., наказ № 25-В від 24.09.2014 р., наказ № 26-В від 03.10.2014 р., наказ № 30-В від 21.11.2014 р., наказ № 34-В від 18.12.2014 р., наказ №42-К від 05.06.2014 р., наказ №7-В від 18.03.2014 р., наказ № 10-В від 27.03.2014 р., наказ № 11-В від 09.04.2014 р., наказ № 14-В від 08.05.2014 р., наказ № 16-В від 05.06.2014 р., наказ № 56-К від 24.06.2014 р., наказ № 31-К від 02.04.2015 р., наказ № 34-К від 10.04.2015 р., наказ № 45-К від 14.05.2015 р., наказ № 52-К від 05.06.2015 р., наказ № 63-К від 16.06.2015 р., наказ № 116-К від 26.10.2015 р., наказ № 124-К від 13.11.2015 р., наказ № 138-К від 23.12.2015 р., наказ №3-В від 09.01.2015 р., наказ № 4-В від 19.01.2015 р., наказ № 7-В від 16.02.2015 р., наказ № 10-В від 23.03.2015 р., наказ № 15-В від 15.04.2015 р., наказ № 25-В від 19.06.2015 р., наказ № 32-В від 25.08.2015 р., наказ № 33-В від 27.08.2015 р., наказ № 35-В від 16.09.2015 р., наказ № 36-В від 16.09.2015 р., наказ № 40-В від 05.10.2015 р., наказ № 46-В від 17.11.2015 р., наказ № 47-В від 23.11.2015 р., наказ № 48-В від 07.12.2015 р., наказ № 49-В від 09.12.2015 р., наказ № 3-К від 18.01.2016 р., наказ №36-К від 04.03.2016 р., наказ № 40-К від 15.03.2016 р., наказ № 44-К від 21.03.2016 р., наказ № 53-К від 20.04.2016 р., наказ №57-К від 01.05.2016 р., наказ№ 74-К від 06.06.2016 р., наказ № 84-К від 25.06.2016 р., наказ № 85-К від 25.06.2016 р., наказ №o 106-К від 14.09.2016 р., наказ № 140-К від 30.11.2016 р., наказ № 146-К від 16.12.2016 р., наказ № 3-В від 04.01.2016 р, наказ № 4-В від 20.01.2016 р., наказ № 10-В від 15.02.2016 р., наказ № 12-В від 01.03.2016 р., наказ № 13-В від 21.03.2016 р., наказ № 17-1-В від 11.04.2016 р., наказ №18-В від 22.04.2016 р., наказ № 19-В від 06.05.2016 р., наказ № 21-В від 13.05.2016 р., наказ № 22-В від 18.05.2016 р., наказ № 24-В від 14.09.2016 р., наказ № 26-В від 10.10.2016 р., наказ № 27-В від 25.10.2016 р., наказ № 29-В від 04.11.2016 р., наказ № 30-В від 10.11.2016 р., наказ № 33-В від 24.11.2016 р., наказ № 35-В від 22.12.2016 р., наказ № 38-К від 24.03.2017 р., наказ № 61-В від 21.12.2017 р., наказ № 90-К від 16.06.2017 р., наказ № 93-К від 20.06.2017 р., наказ № 130-1-К від 23.08.2017 р., наказ № 130-К від 23.08.2017 р., наказ № 3-В від 25.01.2017 р., наказ № 5-В від 20.02.2017 р., наказ № 7-1-В-К від 28.02.2017 р., наказ № 10-В від 28.03.2017 р., наказ № 11-В від 31.03.2017 р., наказ № 12-В від 19.04.2017 р., наказ № 13-В від 05.05.2017 р., наказ № 14-В від 12.05.2017 р., наказ № 16-В від 02.06.2017 р., наказ № 19-В від 16.06.2017 р., наказ № 21-В від 20.06.2017 р., наказ № 22-В від 21.06.2017 р., наказ № 26-В від 03.08.2017 р., наказ № 31-В від 16.08.2017 р., наказ № 35-В від 17.08.2017 р., наказ № 36-В від 23.08.2017 р., наказ № 37-В від 25.09.2017 р., наказ № 38-В від 29.09.2017 р., наказ № 41-В від 13.10.2017 р., наказ № 48-В від 14.11.2017 р., наказ № 52-В від 04.12.2017 р., наказ № 56-В від 13.12.2017 р., наказ № 57-В від 13.12.2017 р., наказ № 61-В від 21.12.2017 р., наказ № 23-1-К від 31.01.2018 р., наказ № 107-К від 12.06.2018 р., наказ № 3-В від 03.01.2018 р., наказ № 5-В від 19.01.2018 р., наказ № 6-В від 23.01.2018 р., наказ № 8-В від 14.02.2018 р., наказ № 9-В від 15.02.2018 р., наказ № 10-В від 28.02.2018 р., наказ № 11-В від 21.03.2018 р., наказ № 12-В від 27.03.2018 р., наказ № 16-В від 18.04.2018 р., наказ № 18-В від 24.04.2018 р., наказ № 22-В від 22.05.2018 р., наказ № 23-В від 11.06.2018 р., наказ № 32-В від 20.06.2018 р., наказ № 36-В від 21.08.2018 р., наказ № 37-В від 21.08.2018 р., наказ № 39-В від 07.09.2018 р., наказ № 42-В від 20.09.2018 р., наказ № 43-В від 21.09.2018 р., наказ № 45-В від 24.09.2018 р., наказ № 48-В від 09.10.2018 р., наказ № 57-В від 16.11.2018 р., наказ № 58-В від 19.11.2018 р., наказ № 61-В від 27.11.2018 р., наказ № 66-В від 20.12.2018 р., наказ № 67-В від 21.12.2018 р., наказ № 68-В від 21.12.2018 р., наказ № 4-В від 24.01.2019 р., наказ № 10-В від 21.02.2019 р., наказ № 11-К від 01.02.2019 р., наказ № 29-В від 24.06.2019 р., наказ № 11-В від 07.03.2019 р., наказ № 12-В від 20.03.2019 р., наказ № 16-В від 16.04.2019 р., наказ № 23-В від 07.06.2019 р., наказ № 25-В від 20.06.2019 р., наказ № 35-В від 05.08.2019 р., наказ № 36-В від 12.08.2019 р., наказ № 38-В від 21.08.2019 р., наказ № 47-В від 23.09.2019 р., наказ № 51-В від 11.10.2019 р., наказ № 59-В від 22.11.2019 р., наказ № 60-В від 17.12.2019 р., наказ № 61-В від 17.12.2019 р., наказ № 62-К від 07.06.2019 р., наказ № 63-К від 10.06.2019 р., наказ № 1-ОД від 02.01.2020 р., наказ № 2К-тм від 08.06.2020 р., наказ № 2-ОД від 03.02.2020 р., наказ № 3-АГ від 10.01.2020 р., наказ № 3-ОД від 22.04.2020 р., наказ № 4-АГ від 14.01.2020 р., наказ № 4-ОД від 22.09.2020 р., наказ №5-АГ від 24.01.2020 р., наказ № 5-ОД від 01.12.2020 р., наказ № 6- АГ від 20.02.2020 р., наказ № 6-ОД від 30.12.2020 р., наказ № 7-1-АГ від 30.03.2020 р., наказ No 7-АГ від 12.03.2020 р., наказ № 10-АГ від 20.08.2020 р., наказ № 12-АГ від 05.10.2020 р., наказ № 13-АГ від 23.10.2020 р., наказ №16-АГ від 16.11.2020 р., наказ № 19-АГ від 24.12.2020 р., наказ №28-К від 16.06.2020 р., наказ № 4-1-ОД від 06.10.2020 р., наказ № 8-1-АГ від 26.05.2020 р., наказ № 25-К від 15.06.2020 р., наказ № 1-ОД від 10.02.2021 р., наказ № 3-ОД від 11.03.2021 р., наказ № 6-АГ від 02.04.2021 р., наказ № 7-ОД від 26.11.2021 р., наказ № 13-К від 09.04.2021 р., наказ № 34-К від 11.06.2021 р., наказ № 42-К від 25.06.2021 р., наказ № 55-К від 26.08.2021 р., наказ №59-04-02 від 10.09.2021 р., наказ № 19-К-тм від 30.07.2021 р., наказ № 01-01-04 від 18.02.2022 р., наказ № 10-1-04-02 від 22.04.2022 р., наказ 20-АГП від 01.09.2023 р., наказ № 02-ОД від 27.01.2023 р., наказ № 17-АГП від 01.08.2023 р., наказ № 18-04-02 від 18.04.2023 р., наказ № 19-АГП від 01.09.2023 р., наказ № 22-АГП від 22.09.2023 р., наказ № 23-АГП від 29.09.2023 р., наказ №26-АГП від 20.10.2023 р., наказ № 27-АГП від 31.10.2023 р., наказ № 28-АГП від 01.11.2023 р., наказ № 29-АГП від 23.11.2023 р., наказ №30-АГП від 01.12.2023 р., наказ № 35-04-02 від 27.07.2023, наказ № 07-АГП від 31.01.2024 р., наказ № 02-ОД від 25.01.2024 р., наказ №03-АГП від 01.01.2024 р., наказ № 04-АГП від 19.01.2024 р., наказ № 10-АГП від 08.03.2024 р., наказ № 11-АГП від 29.02.2024 р., наказ № 13-АГП від 29.03.2024 р., наказ № 14-АГП від 10.04.2024 р., наказ №15-АГП від 30.04.2024 р., наказ № 16-АГП від 31.05.2024 р., наказ № 32-04-02 від 30.04.2024 року, наказ № 17-АГП від 31.05.2024 р.; 2) копії штатних розписів з 01.05.2016 року, з 01.01.2019 року, з 01.01.2020 року, з 01.01.2024 року; 3) копію особової картки; 4) копію особової справи; 5) копію посадової інструкції артиста оркестру вищої категорії від 03.06.2013 року. Крім того зазначено, що з 25.06.2016 року по теперішній час посадові обов`язки визначені контрактом. Вказані посадові обов`язки складені відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 84). Копії наказів, які містять персональні дані працівників надані з дотриманням Конституції України, ст. 10 п. 1 ч. 3, ст. 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», з урахуванням зворотності дії цих законів у часі (а.с. 88-96, 189-197 т. 3)

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно ст. 302 Цивільного кодексу України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право: 1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; 2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; 3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; 4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; 5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом. Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом. Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується. Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» із запитом від 10 травня 2024 року позивач просила надати копії документів з їх додатками (за наявності), а саме: трудовий договір, контракт з додатковими угодами за весь період; наказ №13-К від 23.01.2002 р. про прийняття її на посаду концертмейстера групи електронних та клавішних інструментів; її особову справу; її особову картку; усі накази (з додатками за наявності) ДП «ДДОУ» (Державний духовий оркестр України), ДП «НАДОУ» та ДО «НАДОУ», які стосуються її; штатний розпис ДП «НАДОУ» станом на 25.06.2016 р.; штатний розпис ДП «НАДОУ» станом на 24.06.2019 р.; штатний розпис ДП «НАДОУ» станом на 10.04.2020 р.; штатний розпис ДО «НАДОУ» станом на 02.04.2024 р.; посадові інструкції (обов`язки) артистки оркестру групи струнних та клавішних інструментів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за період з 24.06.2016 р. по 10.05.2024 р. (а.с. 53 т. 1, а.с. 187 т. 3).

Тобто заявник просила надати інформацію, яка була отримана або створена в процесі виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством.

При цьому, листом від 05 червня 2024 року № 88/01-07 державною організацією «Національний академічний духовий оркестр України» надано відповідь на заяву ОСОБА_2 , до якого додано: 1) копії наказів, що стосуються заявника; 2) копії штатних розписів з 01.05.2016 року, з 01.01.2019 року, з 01.01.2020 року, з 01.01.2024 року; 3) копію особової картки; 4) копію особової справи; 5) копію посадової інструкції артиста оркестру вищої категорії від 03.06.2013 року. Крім того зазначено, що з 25.06.2016 року по теперішній час посадові обов`язки визначні контрактом. Вказані посадові обов`язки складені відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 84). Копії наказів, які містять персональні дані працівників надані з дотриманням Конституції України, ст. 10 п. 1 ч. 3, ст. 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», з урахуванням зворотності дії цих законів у часі (а.с. 88-96, 189-197 т. 3)

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що копії штатних розписів надані у відповідь на запит містять лише інформацію щодо посади яку обіймає безпосередньо позивач. Інша інформація, яка містить у вказаних штатних розписах державною організацією «Національний академічний духовий оркестр України» обмежена (а.с. 6-13, 33-48, 52-55, 68-71 т. 3).

Відповідно до ст. 10-1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов: 1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом; 4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.

Статтею 2 Закону України Про захист персональних даних визначено, що персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ч. 1, 2 ст. 11 Закону України Про інформацію інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 14 ЗУ Про захист персональних даних поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 16 ЗУ Про захист персональних даних порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які перебувають у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім даних, що отримує від інших органів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення верифікації та моніторингу державних виплат.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема, інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

При цьому, ч. 7. ст. 6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» чітко визначено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Верховний Суд в постанові від 19 вересня 2019 року по справі № 804/4781/17 вказав, що згідно юридичного словника, штатний розпис - це документ, який установлює на підприємстві, в установі, організації структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді, тобто штатний розпис це перелік посад в установі (організації) із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів. Оскільки штатний розпис не передбачає зазначення персональних даних осіб, які займають відповідні посади за цим штатним розписом, тому відомості, що містяться в ньому не є конфіденційною інформацією або інформацією з обмеженим доступом.

За таких підстав, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, надання відповідачем на запит позивача від 10.05.2024 року копій штатних розписів, які не містять переліку посад із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів, не відповідає вимогам приписів ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

В той же час, посилання позивача на те, що обробка персональних даних відповідно до абзацу восьмого статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» презюмує їхнє поширення, тому відповідно до пункту другого частини третьої статті 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», так як і позивач, і її колеги працівники оркестру надали свою згоду на поширення їхніх як фізичних осіб (суб`єктів даних) персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», а тому публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, надається на запит у формі відкритих даних, суд вважає неспроможним, оскільки дозвіл на обробку персональних даних, наданий відповідачу як роботодавцю, стосується обробки персональних даних працівників виключно для здійснення його повноважень, зокрема в сфері забезпечення реалізації трудових, адміністративно-правових (управлінських) відносин, відносин, які виникають у зв`язку з поданням інформації та звітності в установлені законом строки тощо.

Крім того, порядок доступу до персональних даних, в тому числі доступу до персональних даних третіх осіб чітко регламентований ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних».

В той же час, звертаючись до державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» із запитом від 10 травня 2024 року, позивач в цьому запиті просила надати копії документів з їх додатками (за наявності), зокрема усі накази (з додатками за наявності) ДП «ДДОУ» (Державний духовий оркестр України), ДП «НАДОУ» та ДО «НАДОУ», які стосуються її.

Тобто, запит від 10.05.2024 року стосується отримання інформації, яка створена в процесі виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, безпосередньо щодо позивача ОСОБА_1 , а не щодо інших осіб та отримання їх персональних даних.

За таких підстав, суд вважає, що відповідачем у відповідь на запит надані позивачу копії документів, зокрема копії наказів, які містять інформацію безпосередньо в обсязі зазначеному ОСОБА_1 в запиті від 10 травня 2024 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 10.05.2024 року; зобов`язання державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» надати ОСОБА_1 відповідь на запит від 10.05.2024 року згідно приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, з державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» (, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, Володимирський узвіз, 2-Б) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 10.05.2024 року.

Зобов`язати державну організацію «Національний академічний духовий оркестр України» надати ОСОБА_1 відповідь на запит від 10.05.2024 року згідно приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з державної організації «Національний академічний духовий оркестр України» (, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, Володимирський узвіз, 2-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук