Справа № 380/12803/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/12803/24 пров. № А/857/19883/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року (головуючий суддя: Крутько О.В., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 14.06. 2024 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 14 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 14 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення в повному розмірі, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 13 липня 2020 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у фіксованій величині 4 426,48 грн в місяць;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 13 липня 2020 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у фіксованій величині 4 426,48 грн в місяць, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовує позов тим, що відповідачем протиправно в день виключення із списків особового складу військової частини не було виплачено індексації грошового забезпечення у період з 14.07.2017 по 28.02.2018 в повному обсязі, яка була гарантована чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Вважає, що при проведенні індексації грошового забезпечення у спірний період слід брати січень 2008 року як базовий місяць для нарахування індексації. Позивач стверджує, що відповідач був зобов`язаний з березня 2018 року виплачувати позивачу фіксовану суму індексації грошового забезпечення у розмірі 4426,48 грн. Також, наголошує, що він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2017 по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з врахуванням виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 14.07.2017 по 28.02.2018 проведена відповідно до вимог чинного законодавства, а суми індексації грошового забезпечення обчислені згідно норм, правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, зокрема з урахуванням рівня підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом.

Крім цього, зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Зокрема, до позовної заяви позивачем долучено копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , в якому, на сторінці 14 зазначено: «Мукачівська міська територіальна громада Закарпатська область, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ». Таким чином, місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_3 . Місцезнаходження Військової частини НОМЕР_1 : АДРЕСА_4 . Відповідно до Додатку № 1 до Указу Президента України «Про утворення місцевих адміністративних судів, затвердження їх мережі» № 1417/2004 від 16.11.2004, на територію Закарпатської області поширюються повноваження Закарпатського окружного адміністративного суду, а на територію Тернопільської області Тернопільського окружного адміністративного суду. Таким чином, ні позивач ні відповідач не знаходяться на території підсудності Львівського окружного адміністративного суду, тобто позов подано з порушенням територіальної підсудності, визначеної нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, вказаний спір, відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України підсудний або Закарпатському окружному адміністративному суду або Тернопільському окружному адміністративному суду (за вибором позивача).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких мотивів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні позовних вимог що стосуються правильності нарахування позивачу індексації за період з 14.07.2017 до 28.02.2018 індексація за вказаний період не була нарахована позивачу в належному розмірі, оскільки не було застосовано при розрахунку базовий місяць - січень 2008 року.

Крім цього, дійшов висновку, що оскільки відповідач не нарахував і не виплатив позивачу в належному розмірі поточну індексацію за період з 14.07.2017 до 28.02.2018, вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 13.07.2020 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у фіксованій величині, є передчасними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період, на яку отримав відповідь від 26.03.2023 про відсутність правових підстав для проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача з визначенням базового місяця січень 2008 року та березень 2018 року.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Разом з тим, суд першої інстанції звертає увагу, що, всупереч вимогам пунктом 4 частини 1 статті 171 КАС України, суд першої інстанції не з`ясував чи розгляд цього спору територіально підсудний Львівському окружному адміністративному суду.

Так, за приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з аналізу глави 2 розділу І КАС України, під підсудністю розуміється сукупність предметної (статті 20, 21), інстанційної (стаття 22), територіальної (стаття 25) юрисдикції адміністративних судів.

Так, статтею 25 КАС України (підсудність справ за вибором позивача) та статтею 26 КАС України (підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача) визначено розмежування територіальної юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Згідно ст. 26 КАС України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 (а. с. 12-13) зареєстрований з 12.03.2021 за адресою: АДРЕСА_3 .

Тобто, місцем проживання позивача є АДРЕСА_3 .

Місцезнаходження відповідача: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Дубовецька,1.

Відповідно до Додатку № 1 до Указу Президента України «Про утворення місцевих адміністративних судів, затвердження їх мережі» № 1417/2004 від 16.11.2004:

на територію Закарпатської області поширюються повноваження Закарпатського окружного адміністративного суду;

на територію Тернопільської області Тернопільського окружного адміністративного суду;

на територію Львівської області Львівського окружного адміністративного суду.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач зареєстрований у Закарпатській області, а відповідач у Тернопільській області, а тому справа № 380/12803/24 територіально не підсудна Львівському окружному адміністративному суду.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог процесуального законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії територіально належить до компетенції Закарпатського окружного адміністративного суду або Тернопільського окружного адміністративного суду.

Статтею 318 КАС України визначено підстави для скасування рішення суду і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 318 КАС України, передбачено, що справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу, зокрема, тим, що суд першої інстанції порушив правила територіальної підсудності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 318 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про направлення справи за встановленою підсудністю до Закарпатського окружного адміністративного суду, оскільки позивач зареєстрований у АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 318, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від18 липня 2024 року у справі № 380/12803/24 скасувати та направити справу для розгляду за встановленою територіальною підсудністю до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін