Справа № 120/7205/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7205/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

07 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Вінницької міської ради із заявою у якій просили надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі земельної ділянки в оренду площею 0,0182 га в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) терміном на 10 років понад норму безоплатної приватизації з правом викупу та земельну ділянку в сервітутне користування площею 0,1220 га в АДРЕСА_1 для проведення рекреаційних та меліоративних робіт терміном на 10 років на безоплатній основі.

Однак, пунктом 13 рішення 40 сесії 8 скликання Вінницької міської ради №2054 від 22.12.2023 року відмовлено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду з подальшим викупом для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0182 га у АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 134 Земельного кодексу України.

Підпунктом 13.1. вказаного рішення відмовлено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в укладанні договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку у АДРЕСА_1 площею 0,0742 га, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (частково рекреаційна зона озеленених територій загального користування та частково в межах прибережної захисної смуги).

Надалі, пунктом 18 Додатку 1 до рішення 42 сесії 8 скликання Вінницької міської ради №2163 від 23.02.2024 року, у зв`язку із технічною правкою, внесено зміни до пункту 13 та підпункту 13.1 рішення міської ради від 22.12.2023 року №2054 (додавши прізвище, ім`я та по-батькові співвласника будинковолодіння), виклавши у такій редакції:

"13. Відмовити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду з подальшим викупом для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0182 га у АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 134 Земельного кодексу України.

13.1. Відмовити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в укладанні договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку у АДРЕСА_1 площею 0,0742 га, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (частково рекреаційна зоні озеленених територій загального користування та частково в межах прибережної захисної смуги)".

Не погоджуючись із пунктом 13 рішення Вінницької міської ради №2054 від 22.12.2023 року, з урахуванням внесених до нього змін пунктом 18 Додатку 1 до рішення Вінницької міської ради №2163 від 23.02.2024 року, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами 1-2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 1-2 статті 127 ЗК України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), а також передача акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, в суборенду земельних ділянок державної власності, що були передані зазначеним господарським товариствам в оренду відповідно до статті 120-1 цього Кодексу, здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону) у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності, зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (ч. 2 ст. 134 ЗК України).

Отже, вимога щодо передачі земельних ділянок комунальної власності на конкурентних засадах (земельних торгах) не застосовується у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Із оскаржуваного рішення з урахуванням внесених до нього змін вбачається, що позивачам відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду з подальшим викупом для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0182 га у АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 134 Земельного кодексу України.

При цьому, представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що за приписами земельного законодавства вільні від забудови земельні ділянки передаються в користування (оренду) на конкурентних засадах на земельних торгах, а тому заява позивачів подана не у спосіб, передбачений статтею 134 Земельного кодексу України.

Судом досліджено матеріали справи, зокрема технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок /а.с. 50-51/, план меж земельної ділянки /а.с. 52/, витяг з генерального плану із зазначенням планувальних обмежень на використання території /а.с. 57/, витяг з плану зонування з нанесеними містобудівними обмеженнями на використання земельної ділянки /а.с. 58/, витяг з історико-архітектурного опорного плану з нанесеними містобудівними обмеженнями на використання земельної ділянки /а.с. 59/ та встановлено, що на бажаних позивачами земельних ділянках відсутні будь-які об`єкти нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у їх власності.

Доказів протилежного позивачами суду не надано.

Не надано також і доказів та не наведено мотивів, що спірні земельні ділянки підпадають під інші випадки визначені частиною другою статті 134 ЗК України, які б дозволили відповідачу передати такі земельні ділянки в користування позивачам без проведення земельних торгів.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстнції погоджується з висновками суду першої інстанції, що Вінницькою міською радою обґрунтовано відмовлено позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду з подальшим викупом для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0182 га у м. Вінниці на вул. Квітучій, 20-А, з посиланням на невідповідність вимогам статті 134 Земельного кодексу України, яка передбачає передачу земельних ділянок комунальної власності в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах).

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.