Справа № 280/362/25
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 квітня 2025 року Справа № 280/362/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до 1. Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; )

2. Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; )

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до 1. Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 1), 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.10.2024 № 69 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період строкової військової служби з 17.05.2005 по 25.04.2006, у зв`язку із чим перерахувати розмір його пенсії, призначеної з 21.08.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з часу припинення її виплати.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 з 21.08.2024 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, у подальшому рішення про призначення пенсії було переглянуто та ухвалено рішення від 28.10.2024 № 69 про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності у позивача необхідного пільгового стажу. Позивач вважає таке рішення протиправним, а також не погоджується із діями щодо припинення виплати пенсії. Із посиланням на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 21.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/362/25; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач 2 позов не визнав, надав відзив (вх. від 24.01.2025 № 3790), в якому посилається на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно не призначення пенсії. Вказує, що 21.08.2024 позивач звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах. 29.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області винесено рішення про відмову в призначенні пенсії. 03.10.2024 позивач повторно звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому визначено, що страховий стаж позивача (повний) становить 41 рік 4 місяці 23 день, додаткові роки за список № 1 - 19 років 0 місяців 0 днів, в тому числі: роботи відкриті гірничі/металургія, професії за пост. № 202 (25) - 25 років 4 місяці 16 днів. Рішенням від 11.10.2024 № 69 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначило позивачу пенсію. Однак надалі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевірило електронну пенсійну справу позивача і просило повернутися до розгляду заяви від 03.10.2024 ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими невідповідностями страхового стажу позивача вимогам законодавства. Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянуто матеріали електронної пенсійної справи ОСОБА_1 та винесено рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.10.2024 № 69. Так, страховий стаж заявника становить 41 рік 4 місяці 29 днів, в тому числі: роботи відкриті гірничі/металургія по провідних професіях (20) не підземні - 19 років 5 місяців 29 днів. Пільговий стаж становить 19 років 5 місяців 29 днів. За наданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу. Право на пенсійну виплату набуде з 28.02.2035. Щодо зарахування періоду військової служби з 17.05.2005 по 25.04.2006 зазначає, що відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно з Довідкою ОК-5, за період з 17.05.2005 по 25.04.2006 відсутні відомості про сплату позивачем (або за позивача, як за застраховану особу) страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Отже, відсутні підстави для зарахування оспорюваного періоду до страхового стажу позивача. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач 1 позов також не визнав, подав відзив (вх. від 31.01.2025 № 4767), в якому зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, позивачу зараховано всі періоди, окрім періоду проходження військової служби згідно військового квитка від 16.05.2005 НОМЕР_2 з 17.05.2005 по 25.04.2006, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Враховуючи вищевикладене, право на призначення пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє, так як у позивача відсутній необхідний пільговий стаж. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 11.10.2024 № 69 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.08.2024.

Разом із тим, в подальшому матеріали пенсійної справи позивача переглянуто та прийнято рішення від 28.10.2024 № 69 про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.10.2024 № 69 зазначено, що страховий стаж позивача становить 41 рік 4 місяці 20 днів, в т.ч. роботи відкриті гірничі/металургія по провідних професіях (20) не підземні 19 років 5 місяців 29 днів. Відповідно, виплату пенсії позивачу припинено.

Наведені обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом із трудової книжки позивача та довідки ПАТ Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» від 18.09.2024 № 665 встановлено, що ОСОБА_1 у періоди з 23.05.2003 по 23.09.2003, з 23.04.2004 по 11.05.2005, з 13.05.2006 по 22.06.2011, з 23.06.2011 по 18.09.2024 працював повний робочий день на комбінаті та виконував роботу у виробництві чорної металургії за професіями підручний сталевара мартенівської печі, сталевар мартенівської печі.

Крім того, записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що 11.05.2005 він був звільнений з роботи на посаді підручного сталевара мартенівської печі у зв`язку із призовом на військову службу. При цьому, військову службу позивач проходив з 17.05.2005 по 25.04.2006, а 13.05.2006 повернувся до виконання обов`язків підручного сталевара мартенівської печі.

З розрахунку страхового стажу позивача вбачається, що період проходження позивачем військової служби з 17.05.2005 по 25.04.2006 до такого стажу не зараховано.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Нормами абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, враховуючи те, що період роботи позивача з 23.04.2004 по 11.05.2005, що передував призову на військову службу, включений до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно з п. 3 ст. 114 Закону № 1058, то відповідно період проходження позивачем служби у лавах Збройних Сил України з 17.05.2005 по 25.04.2006 також слід зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи.

Стосовно покликань відповідачів на відсутність за вказаний період відомостей про сплату позивачем (або за позивача, як за застраховану особу) страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок суд зазначає наступне.

Так, Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 у справі № 482/434/17 вказав, зокрема, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів її роботи.

За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведене зумовлює висновок суду про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.10.2024 № 69.

Суд також наголошує, що в оскаржуваному рішенні взагалі не міститься посилань на обставину неврахування до пільгового стажу позивача періоду з 17.05.2005 по 25.04.2006 та, відповідно, причин такого неврахування, що додатково свідчить про необґрунтованість спірного рішення та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За приписами частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 зарахувати період проходження позивачем військової служби з 17.05.2005 по 25.04.2006 включно до страхового стажу та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, а також призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 21.08.2024.

При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, оскільки, вчиняючи такі дії, відповідач 2 керувався чинним на той момент рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.10.2024 № 69 про відмову у призначенні пенсії.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині поновлення виплати пенсії та перерахунку її розміру, оскільки в даному випадку у призначенні пенсії відмовлено і належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання призначити пенсію, зарахувавши до страхового та пільгового стажу відповідний період.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У силу вимог частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.10.2024 № 69 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ) зарахувати період проходження ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) військової служби з 17.05.2005 по 25.04.2006 включно до страхового стажу та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 21.08.2024.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 08.04.2025.

Суддя Ю.П. Бойченко