Справа № 420/1109/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1109/25

Перша інстанція: суддя Бабeнко Д.А.,

повний текст судового рішення

складено 04.02.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 14.01.2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, у якій позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 03.06.2020 року №2 о/с про скасування наказу від 29.12.2017 року №12о/с в частині сплати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 08.09.2015 року по 06.11.2015 року у розмірі 5821,80 грн.;

- визнати незаконним та скасувати наказ №4 о/с від 02.03.2017 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 299138,4 грн.;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150000,00 грн..

Одночасно позивач у позовній заяві просив поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- роздрукованих додатків до позовної заяви;

- доказів сплати судового збору у сумі 5531,02 грн.;

- обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з наведенням інших підстав пропуску такого строку та з наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

30.01.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, додатком до якої є платіжна інструкція про сплату судового збору у сумі 5531,02 грн., клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, а також позовна заява з додатками.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивача навів аналогічні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які містяться у первісній позовній заяві, узагальнений зміст яких полягає в тому, що після ухвалення рішення Одеського окружного суду від 20.12.2016 року у справі №815/4162/16 про його поновлення на посаді слідчого слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Одеській залізниці з 08.09.2015 року, було відкрито виконавче провадження ВП №59549517 з виконання цього рішення, яке не було завершене фактичним виконанням вказаного рішення суду, а в рамках цього виконавчого провадження ухвалою суду від 04.02.2022 року було здійснено заміну боржника - з Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці на Міністерство внутрішніх справ України.

Позивач зазначає, що в ході виконавчого провадження неодноразово в телефонному режимі звертався з приводу виконання рішення Одеського окружного суду від 20.12.2016 року у справі №815/4162/16 як до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, так і у наступному до Міністерства внутрішніх справ України, але не отримав жодних конкретних пояснень (повідомлень) щодо наявності рішень (наказу) про поновлення на роботі та нарахування за вимушений прогул, а також не отримував повідомлень про закінчення виконавчого провадження і тому сподівався, що виконавче провадження триває, а остаточну інформацію про закінчення виконавчого провадження та про спірні накази отримав лише у листопаді 2024 року від державного виконавця через засоби поштового зв`язку. Отримавши таку інформацію, позивач в порядку ст.383 КАС України звернувся до Одеського адміністративного суду з заявою про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання рішення суду Міністерством внутрішніх справи України, визнання протиправними дій, вчинених при виконанні постанови по справі №815/4162/16, скасування спірних наказів і зобов`язання вчинити певні дії. Але ухвалою суду від 14.11.2024 року у задоволенні заяви відмовлено через те, що вказані спірні накази та дії відповідача не були предметом судового розгляду у справі №815/4162/16. У зв`язку із цим, позивач звернувся до суду з даним окремим позовом про скасування спірних наказів, вважаючи, що пропуск строку звернення до суду мав місце з поважних причин.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 року суд першої інстанції повернув позовну заяву на підставі ч.2 ст.123 КАС України, зазначивши про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Не погоджуючись з такою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції суду від 04.02.2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За частиною 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскільки дана справа пов`язана з проходженням позивачем публічної служби та звільненням з такої служби, то строк звернення до суду в такій справі встановлений частиною 5 статті 122 КАС України, тобто місячний строк, який згідно ч.1 цієї статті обчислюються з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про такі накази.

Враховуючи дати видання спірних наказів - 03.06.2020 року та 02.03.2017 року, звернення позивача до суду з даним позовом 14.01.2025 року відбулось поза межами строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. А чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Також суд першою інстанції вірно врахував, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів щодо проходження публічної служби, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції навів такі узагальнені доводи та висновки.

- позивачем не надано жодних доказів про вжиття заходів захисту свого порушеного права до листопада 2024 року, при цьому даний позов подано 14.01.2025 року;

- позивач не здійснював фактичних дій щодо реального поновлення на посаді та подальшого проходження публічної служби, а покликання представника позивача на неналежне здійснення виконавчого провадження з примусового виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі №815/4162/16 суд оцінює критично, адже позивач не позбавлений права оскаржувати дії державного виконавця на будь-якій стадії виконавчого провадження;

- з урахуванням розгляду судом заяви представника позивача про заміну боржника у виконавчому провадженні ВП №59549517 позивач у 2022 році також мав можливість дізнатись про оскаржувані ним накази від 02.03.2017 року №4 о/с та від 03.06.2020 року №2 о/с;

- 23.12.2024 року позивач вже звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав в рамках адміністративної справи №420/39815/24, ухвалою суду по якій від 10.01.2025 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, зокрема через ненадання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску;

- ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду від 10.01.2025 року у справі №420/39815/24 позивач не оскаржував в апеляційному порядку, а вирішив подати новий позов до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі позивач фактично повторює ті ж доводи, які були наведені ним в якості підстав для поновлення строку звернення до суду на стадії розгляду справи в суді першої інстанції.

Дослідивши обставини справи на доводи позивача стосовно причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, та окремо зауважує на тому, що питання поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом про визнання протриманими та скасування спірних наказі від 03.06.2020 року №2 о/с та від 29.12.2017 року №12о/с вже було предметом дослідження в раках адміністративної справи №420/39815/24, ухвалою суду по якій від 10.01.2025 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду та відсутністю підстав для його поновлення.

Незгода позивача з ухвалою суду від 10.01.2025 року по справі №420/39815/24 про повернення позовної заяви внаслідок пропуску строку звернення до суду повинна реалізовуватися шляхом оскарження такого рішення в апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом подання ще одного позову з метою отримання іншого позитивного для себе результату від розгляду судом даного питання.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Згідно статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не порушено норм процесуального права, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.320, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька