Справа № 320/15236/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Штульман І.В.,

суддів - Мельничука В.П., Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Київський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач, ГУ ПФ України в м. Києві) про:

- визнання протиправним рішення щодо визначення в якості безпідставно набутих та надміру виплачених грошових коштів пенсії у сумі 278923,87 грн, що виплачувалася йому під час вимушеного прогулу з 22 січня 2020 року по 31 травня 2021 року;

- визнання протиправним рішення від 19 січня 2022 року №15, та дій щодо відрахування, починаючи з лютого 2022 року з його пенсії коштів у розмірі 20% призначеної пенсії;

- зобов`язання здійснювати виплату йому в повному розмірі нарахованої пенсії та здійснити нарахування та виплату протиправно утриманих коштів пенсії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року, ГУ ПФ України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 05 квітня 2024 року ОСОБА_1 було поновлено на військовій службі з 22 січня 2020 року, то сплачені йому за період з 22 січня 2020 року по 31 травня 2021 року кошти є надмірними і підлягають поверненню.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, наказом Голови Державної прикордонної служби України від 11 січня 2020 року №25-ОС «Про особовий склад» (далі - Наказ №25-ОС) полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «в» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України від 26 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

З січня 2020 року, після звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби, йому було призначено пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII).

Не погоджуючись із звільненням, ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва для оскарження Наказу №25-ОС.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року у справі №640/4139/20 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ №25-ОС в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас полковника ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ голови Державної прикордонної служби України від 21 січня 2020 року №55-ОС «Про особовий склад» в частині виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 ;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу організації повсякденної діяльності управління організації повсякденної діяльності Департаменту організації повсякденної діяльності та соціально-гуманітарного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України;

- стягнуто з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 січня 2020 року по 05 квітня 2021 року, з вирахуванням розміру обов`язкових платежів.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року, наказом від 15 квітня 2021 року №314-ОС, полковника ОСОБА_1 поновлено на посаді.

У зв`язку із поновленням полковника ОСОБА_1 на військовій службі, позивач звернувся до ГУ ПФ України в м. Києві із заявою від 23 квітня 2021 року, в якій просив не припиняти здійснення виплат пенсійного забезпечення та перевести його на пенсію за віком (а.с.10).

За результатом розгляду вказаної заяви, ГУ ПФ в м. Києві повідомило позивача про те, що сума надміру сплачених коштів за період з 22 січня 2020 року по 31 травня 2021 року становить 278923,87 грн (лист від 26 травня 2021 року). Запропоновано ОСОБА_1 добровільно сплатити вказану суму (а.с.11).

Рішенням ГУ ПФ України в м. Києві від 27 травня 2021 року №2600-0505-8/85964 ОСОБА_2 повідомлено про те, що у зв`язку із поновленням його на військовій службі, встановлено суму надміру виплачених коштів за період з 22 січня 2020 року по 31 травня 2021 року у розмірі 278923,87 грн (а.с.12).

З рішення відповідача від 01 березня 2023 року №2600-0202-8/35494 вбачається, що згідно рішення начальника ГУ ПФ України у м. Києві від 19 січня 2022 року №15, з лютого 2022 року з пенсії позивача ОСОБА_2 відраховувались кошти по 20% від призначеної суми пенсії та станом на 01 березня 2023 року залишок переплати становить 252729,72 грн.

Вважаючи протиправними рішення ГУ ПФ у м. Києві щодо визначення в якості безпідставно набутих та надміру виплачених грошових коштів пенсії у сумі 278923,87 грн та відрахування, починаючи з лютого 2022 року з призначеної пенсії коштів у розмірі 20%, ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, Київський окружний адміністративний суд 23 жовтня 2024 року прийшов до висновку про те, що жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсії позивача в більшому розмірі, ОСОБА_1 допущено не було, а отже у суб`єкта владних повноважень відсутні підстави для прийняття рішення щодо стягнення з позивача сум надміру виплаченої йому пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим законом визначає Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262).

Згідно абзаців першого та другого статті 2 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні зі служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Згідно статті 60 Закону №2262, пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Відповідно до статті 50 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Крім того, механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4 (далі - Порядок №6-4).

Згідно пункту 3 Порядку №6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок позивача повідомляти відповідача про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, за невиконання якого передбачено відповідальність.

З огляду на викладене, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі достовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а) та Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що для правильного вирішення питання про правомірність утримання органом Пенсійного фонду надміру виплачених сум необхідно встановити чи були у ГУ ПФ України в м. Києві підстави, передбачені статтею 50 Закону №1058 -IV, для вчинення таких дій.

Як встановлено вище, єдиною підставою для прийняття пенсійним органом рішень про встановлення сум надміру виплачених ОСОБА_1 коштів було поновлення позивача на військовій службі.

Разом з тим, підставою для прийняття наказу від 15 квітня 2021 року №314-ОС про поновлення полковника ОСОБА_1 на посаді було рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року, про яке позивач не міг дізнатися раніше моменту його прийняття.

При цьому, відповідачем не заперечується, що рішення про призначення пенсій за віком та за вислугу років приймалися на підставі поданих позивачем ОСОБА_1 достовірних документів.

Враховуючи вищевикладене, у діях ОСОБА_1 не вбачається ні зловживань з його боку, ні подання ним недостовірних даних до органу Пенсійного фонду, а відтак позивач не вчиняв дій, передбачених статтею 50 Закону №1058-IV, які б могли бути підставою для утримання та стягнення з нього надміру виплачених сум.

З огляду на викладене, колегія Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодних зловживань з боку ОСОБА_1 , які б призвели до виплати його пенсії в більшому розмірі, з боку позивача допущено не було, а отже підстави для прийняття рішення щодо стягнення сум надміру виплаченої пенсії у суб`єкта владних повноважень були відсутні.

Вищезазначене спростовує доводи апелянта про те, що оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року ОСОБА_1 було поновлено на військовій службі з 22 січня 2020 року, а відтак сплачені за період з 22 січня 2020 року по 31 травня 2021 року кошти є надміру сплаченими та підлягають поверненню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені представником позивача в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №320/15236/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.В. Штульман

Судді В.П. Мельничук

Ю.К. Черпак