Справа № 640/8049/22
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року Справа№640/8049/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо неврахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком періодів роботи: з 04.07.1984 року по 01.11.1989 року, з 03.09.1990 року по 02.01.1991 року, з 02.01.1991 року по 12.11.1996 року;

-зобов`язати призначити та виплачувати пенсію за віком, починаючи з 07.01.2022 року з врахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 04.07.1984 року по 01.11.1989 року в Київській геологорозвідувальній експедиції ППО «Північукргеологія», з 03.09.1990 року по 02.01.1991 року в кооперативі «Озон», з 02.01.1991 року по 12.11.1996 року в будівельно-монтажному підприємстві «Пілот».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 29.03.2022 року звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 2600-0205-8/36484 від 11.04.2022 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 29 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до страхового стажу не зараховано період з 04.07.1984 року по 01.11.1989 року, оскільки не зазначено номер та дату наказу про звільнення та відсутній підпис відповідальної особи, з 03.09.1990 року по 02.01.1991 року, оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення, з 02.01.1991 року по 12.11.1996 року, оскільки запис про звільнення завірений печаткою УРСР.

З зазначених підстав позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки він самостійно не заповнював трудову книжку, це робили кадрові працівники підприємств, за яких позивач не може нести відповідальність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі № 640/8049/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року адміністративну справу № 640/8049/22 прийнято до провадження.

Відповідачем надано письмовий відзив від 29.07.2022 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 29.03.2022 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою № 4087 про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 2600-0205-8/36484 від 11.04.2022 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 29 років.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач 29.03.2022 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 2600-0205-8/36484 від 11.04.2022 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 29 років.

Доказів прийняття рішень пенсійним органом сторонами да матеріалів справи не надано.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до страхового стажу не зараховано періоди:

- з 04.07.1984 року по 01.11.1989 року, оскільки не зазначено номер та дату наказу про звільнення та відсутній підпис відповідальної особи,

- з 03.09.1990 року по 02.01.1991 року, оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення,

- з 02.01.1991 року по 12.11.1996 року, оскільки запис про звільнення завірений печаткою УРСР.

Тобто, стаж, який не врахував відповідач становить 11 років 06 місяців 09 днів.

За підрахунком відповідача страховий стаж позивача складає 19 років 05 місяців 10 днів.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу періодів роботи згідно його трудової книжки з підстав невірних записів при звільненні та печатки УРСР, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до частини 2 ст. 26 Закону України № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, зокрема в період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року від 21 року до 29 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Спору між сторонами стосовно відсутності записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 04.07.1984 року немає.

Відповідно до записів № 1-6 позивач з 04.07.1984 року по 01.11.1989 року працював в Київській геологорозвідувальній експедиції ППО «Північукргеологія».

Відповідно до записів № 9-10 позивач з 03.09.1990 року по 02.01.1991 року працював в кооперативі «Озон».

Відповідно до записів № 11-12 позивач з 02.01.1991 року по 12.11.1996 року працював в будівельно-монтажному підприємстві «Пілот».

Щодо неточності записів в наказах про звільнення та печатці суд зазначає таке.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Таким чином, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки з вини підприємства-роботодавця.

Крім того, суд зауважує, що певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування територіальним органом ПФУ до страхового стажу позивача періодів роботи з 04.07.1984 року по 01.11.1989 року, з 03.09.1990 року по 02.01.1991 року, з 02.01.1991 року по 12.11.1996 року згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 04.07.1984 року.

Визнаний у спірному рішенні страховий стаж позивача складає 19 років 05 місяців 09 днів. З урахуванням неприйнятого відповідачем стажу страховий стаж складає 30 років 11 місяців 19 днів, що становить понад 29 років, передбачених частиною другою статті 26 Закону № 1058-IV.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб, визначений позивачем.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 періодів роботи: з 04.07.1984 року по 01.11.1989 року, з 03.09.1990 року по 02.01.1991 року, з 02.01.1991 року по 12.11.1996 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2022 року, врахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 04.07.1984 року по 01.11.1989 року в Київській геологорозвідувальній експедиції ППО «Північукргеологія», з 03.09.1990 року по 02.01.1991 року в кооперативі «Озон», з 02.01.1991 року по 12.11.1996 року в будівельно-монтажному підприємстві «Пілот» та призначити пенсію за віком, починаючи з 07.01.2022 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07 квітня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова