Справа № 480/2092/25
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
07 квітня 2025 року Справа № 480/2092/25
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні, грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 101053 грн 88 коп (сто одна тисяча п`ятдесят три гривні 88 коп);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 101053 грн 88 коп (сто одна тисяча п`ятдесят три гривні 88 коп).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивачем було пропущено місячний строк звернення до суду. В свою чергу, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду надано не було.
В даній ухвалі судом було зазначено, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та докази поважності причин пропуску такого строку.
Разом з тим в зазначеній ухвалі позивачу/представнику позивача було встановлено десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків та роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
На виконання вимог суду представником позивача до суду через систему "Електронний суд" заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. в якій просить визнати причини пропуску позивачем ОСОБА_1 строку для звернення до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - поважними та поновити даний строк.
Заява обгрунтовується тим, що при звільненні позивача відповідач запевнив його, іцо здійснить виплату грошової компенсації за неотримане речове майно найближчим часом, вже в наступному місяці. Тому, позивач чекав цей час, так як сподівався, що відповідач розрахується з ним в добровільному порядку, в позасудовому порядку. Також на утриманні позивача перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, мати якого позбавлена батьківських прав (рішення Шосткинського міськрайонного суду від 17.06.2024, справа № 58, 9/3035/23), у зв`язку з чим, позивач після звільнення з військової служби деякий час займався оформленням відстрочки. Також в період з 27.01.2025 по 04.02.2025 хворіла на ГРВІ дитина ОСОБА_2 та позивач займався його лікуванням, супроводжував його до лікаря, купляв ліки, весь час приділяв Дмитру. Крім того після смерті свого батька та матері, 06.03.2025 року та 07.03.2025 року позивач звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також представник позивача посилається на запровадження воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, який діє і на даний час та на часті повітряні тривоги на території Сумщини.
Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таким чином, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 27.02.2023 у справі № 560/8394/21 дійшов висновку, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується після звільнення зі служби та на підставі заяви, а отже речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю. Враховуючи визначену правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Також Верховний Суд у постанові від 14.12.2023 року по справі № 380/1785/21 наголосив, що чинне законодавство не дозволяє виключити військовослужбовця зі списків особового складу військової частини без його згоди, у разі відсутності повного розрахунку, зокрема, компенсації за неотримане речове майно. Це надає можливість останньому впевнитися, що всі фінансові питання з ним були вирішенні до звільнення. Суд також звернув увагу на те, що у випадку необізнаності позивачки щодо видів та розміру речового майна, якими вона не була забезпечена під час служби, остання повинна була звернутися із заявою про надання їй відповідної інформації без зайвих зволікань.
Водночас у постанові від 14.12.2023 у справі №380/1785/21 Верховний Суд констатував, що строк звернення до суду з позовними вимогами про нарахування і виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що відповідно до витягу наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.12.2024 року № 324 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 19.12.2024 року.
Як зазначено у позовній заяві позивачу була видана довідка про вартість речового майна, що належить до видачі від 20.12.2024 року № 1177.
При цьому обгрунтовуючи заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою, представник позивача, зокрема, посилається на те, що при звільненні позивача відповідач запевнив його, що здійснить виплату грошової компенсації за неотримане речове майно найближчим часом, вже в наступному місяці. Тому, позивач чекав цей час, так як сподівався, що відповідач розрахується з ним в добровільному порядку, в позасудовому порядку.
У разі оскарження дій, бездіяльності, рішення суб`єкта владних повноважень зі спливом значного періоду часу, позивачем мають бути наведені переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Тобто, тягар доказування, в цьому випадку, покладається саме на позивача.
Проте в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вжиття позивачем заходів щодо отримання грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно після звільнення.
При цьому незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 у справі № 360/1870/19.
Щодо посилання представника позивача на запровадження воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, який діє і на даний час. суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.
Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
Разом з тим, посилання представника позивача на довготривалі повітряні тривоги не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки довготривалі повітряні тривоги не мають постійного та довготривалого характеру. Більш того, тривоги оголошуються у різних регіонах України, та не носять постійного, безперервного характеру, що свідчить про роботу відділень Укрпошти, та можливість вчасно звернутися до суду.
Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної в ухвалі від 10 березня 2023 року по справі №540/1285/22.
Крім того будь яких доказів щодо кількості часу повітряних тривог, який припав на робочий час протягом пропущеного строку, до суду не надано.
Щодо посилання на те, що в період з 27.01.2025 по 04.02.2025 хворіла на ГРВІ дитина ОСОБА_2 та позивач займався його лікуванням, супроводжував його до лікаря, купляв ліки, весь час приділяв Дмитру, та після смерті свого батька та матері, 06.03.2025 року та 07.03.2025 року позивач звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд звертає увагу на те, що як вбачається з наданого суду ордеру, договір про надання правничої допомоги між позивачем та адвокатом було укладено 30.01.2025 року, тобто з фахівцем в галузі права та особою, який обізнаний про процесуальні права і обов`язки.
При цьому в матеріалах позовної заяви відсутні докази, які б підтверджували, що після укладення такого договору представником позивача вживалися будь-які заходи щодо виплати позивачу грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, зокрема, направлялися запити до відповідача щодо виплати зазначеної компенсації.
Суд зазначає, що неналежна організація процесу щодо зверненням з позовною заявою до суду з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Представник позивача, що діє від імені позивача, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання позову до суду.
Крім того судом враховано, що хвороба дитини в період з 27.01.2025 по 04.02.2025, ніяким чином не заважала позивачу укласти 30.01.2025 року договір про надання правничої допомоги з адвокатом.
Водночас, як зазначено у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а мати 21.09.2024 року, а відтак, зазначені обставини ніяким чином не заважали позивачу вчасно звернутися до суду з даною позовною заявою.
Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовною заявою в частині позовних вимог за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.
А відтак, суд зазначає, що доводи викладені позивачем/представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою, є безпідставними. В даному випадку позивачем було пропущено місячний строк звернення до суду, при цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем/представником позивача суду не надано.
За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви позивача/представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Оскільки позивач/представник позивача звернувся до суду після закінчення встановленого законом строку та протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху не подав до суду належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з позовною заявою, суд визнає неповажними вказані в заяві про поновлення пропропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення такого строку звернення до адміністративного суду та вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи - повернути позивачу.
Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Роз`яснити позивачу/представнику позивача, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя В.О. Павлічек