Справа № 320/44046/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Київ № 320/44046/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІУМФ ПАК» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІУМФ ПАК» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці, в якому просить суд скасувати рішення про коригування митної вартості від 09.08.2024 № UA 100060/2024/000057/2 та вiд 08.08.2024 № UA 100060/2024/000056/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, порушуючи норми діючого митного законодавства України, відповідачем прийнято протиправні рішення про коригування митної вартості товарів, внаслідок чого скориговано заявлену позивачем за ціною контракту митну вартість імпортованого ним товару, що призвело до порушення його прав та законних інтересів, оскільки подані позивачем митному органу документи, відповідають встановленим законодавчим вимогам та підтверджують заявлені відомості про митну вартість товару, у той час, як визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, не дають можливості перевірити розрахунок числового значення митної вартості та містять розбіжності.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що по жодному із зазначених позивачем порушень, відповідачем у відзиві не надано обґрунтованої відповіді.

В запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає про необґрунтованість наведених позивачем доводів. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ТОВ «ТРІУМФ ПАК», є юридичною особою, платником ПДВ. Позивач імпортує в Україну товари та, відповідно, здійснює митне оформлення таких товарів, у т.ч. шляхом подання до Київської митниці Державної митної служби митних декларацій.

18 січня 2018 року між позивачем та постачальником - компанією SHENZHEN ZHENGXING CO.,LTD (Китайська народна республіка) укладено контракт № 1801/18 на поставку товару - самоклеючої плівки на акриловій основі.

Відповідно до пункту 3.1 контракту, в редакції додаткової угоди №8-1 від 01.08.2024, покупець здійснює оплату за Товар:

- 30% від суми рахунку-проформи.

- 70% від суми рахунку - після отримання копії з оригіналу коносамента.

Відповідно до пункту 5.2 контракту, для кожної партії товару продавець надає покупцеві: прайс-лист; інвойс; пакувальний лист; сертифікат походження; копію експортної митної декларації; коносамент.

16 квітня 2024 року постачальником за контрактом №1801/18 було виписано 2 проформи-інвойси: №РRО-WМ244-69 на суму 34 432,00 доларів США та №РRО-WМ244-68 на суму 33 393,00 доларів США.

Проформа-інвойс №РRО-WМ244-68 на суму 33 393,00 доларів США була надана постачальником на оплату 117 джамбо-рулонів самоклеючої плівки, з яких 115 джамбо-рулонів самоклеючої плівки 1610мм х 4000м х 35мікр, корисна ширина 1600мм та 2-х джамбо-рулонів самоклеючої плівки 1610мм к 4000м х 38мікр, корисна ширина 1600мм.

Фактично постачальником було відвантажено 117 джамбо-рулонін плівки товщиною 35мікр з іншою, ніж у проформі-інвойс довжиною рулонів, тому сума проформи-інвойс була скоригована та відображена у інвойсі від 27.05.2024 №WМ244-68 на суму 33 367,23 доларів США. До інвойсу було надано специфікацію з зазначенням довжини кожного джамбо-рулону.

Товар був упакований за пакувальним листом (Расking list) №WМ244-68 від 27.05.2024 та оформлений митною декларацією країни відправлення №64475062 від 20.05.2024. Разом з товаром постачальником було надано прайс-лист №WМ244-68 від 27.05.2024 за Сертифікат про походження товару 24С4403А1548/00029 від 27.05.2024.

Морське перевезення контейнерів до порту призначення відбулося за коносаментом (Віll оf lading) №ВW24050491 від 04.06.2024.

Доставка обох контейнерів з порту до митної території України здійснювалась експедитором ТОВ «ЮНАЙТЕД ГЛОБАЛ ЛОДЖИСТИК» за договором №248-ЮГЛ від 08.02.2023.

Безпосереднім перевізником виступив ФОП ОСОБА_1 , залучений експедитором за договором №1804/2024 від 18.04.2024.

Міжнародне автомобільне перевезення оформлене автотранспортною накладною (СМR) №5334 па перевезення контейнеру №SЕКU6983029 і автотранспортною накладною МRN 24RОСТ1900Т22851L8 від 01.08.2024.

Для підтвердження витрат на транспортування експедитором було надано рахунок №А010837-2 від 02.08.2024 на суму 147 689,02 грн та довідку про вартість перевезення товару №6543/02.08.2024 від 02.08.2024, відповідно до якої міжнародні транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажу в порту Соnstanta (Румунія) та комплекс ТЕО в контейнері №SEKU6983029 згідно коносаменту №ВW24050491, а саме вартість міжнародного автоперевезення 1х40 НС контейнер SEKU6983029, а/м НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , складає: за маршрутом м. Констанца (Румунія) - м/п Орлівка (Україна), 51423,75 без ПДВ; локальні витрати, а саме: навантажувально-розвантажувальні роботи, оформлення транзитної декларації по 1x40'НС контейнеру HАSU4890402 за межами митної території України (Констанца, Румунія) складає 24 272,01 грн без ПДВ. Страхування вантажу не проводилося.

Митну вартість товару позивачем було визначено за основним методом та вказано у митній декларації (МД) 24UА47U15. До митного оформлення надано вищенаведені документи, що відображені відповідачем у карті відмови UА100060/2024/000605.

Відповідачем було направлено повідомлення декларанту від 08.08.2024 аb3е0803-4772-4b26-а62е-00928а83е4b0 з зауваженнями:

щодо ненадання страхових документів, оскільки відповідач вважає, що на умовах поставки СIF Соnstanta (Румунія) такі документи має надати декларант;

щодо відсутності у експортній митній декларації № 64475962 від 29.05.2024 статистичних відомостей щодо розміру транспортних та страхових витрат;

щодо зазначення у митній декларації країни відправлення №64475962 від 29.05.2024 іншого коносаменту, а саме №АРU037030, який не надано до митного оформлення;

про відсутність підпису та печатки ТОВ «ТРІУМФ ПАК» на проформі-інвойсі від 16.04.2024 №РRО-WМ244-68;

про невідповідність наданого прайс-листа від 27.05.2024 №WМ244-68, оскільки він не є пропозицією необмеженому колу покупців, оскільки стосується конкретного інвойсу, а ціни на товар встановлені раніше - згідно до проформи;

про невідповідність висновку від 30.07.2024 № 1474 вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440.

На вказане повідомлення позивачем було надано відповідь та пояснення від 08.08.2024, та надано проформу-інвойс від 16.04.2024 №РRО-WM244-68 з підписом покупця, а в подальшому направлено лист про відсутність додаткових документів №0808/1 від 08.08.2024.

В порядку частини сьомої статті 55 МК України відповідач за зверненням позивача випустив товари, що декларуються, у вільний обіг із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою позивачем та сумою митних платежів, обчисленою відповідачем Товар був оформлений за митною декларацією 24UА01U7 від 09.08.2024.

Позивачем в результаті коригування було зайво сплачено митні платежі: 37 894,29 грн + 124 176,67 грн = 162 070,96 грн.

Крім того, 16.04.2024. постачальником за контрактом № 1801/18 було виписано попередній (передплатний) рахунок №РRО-WМ244-69 на суму 34432,00 доларів США на поставку:

23 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 4000м х 38мікр, корисна ширина 1600мм;

5 джамбо-рулонів коричневої самоклеючої плівки 1610мм х 4000м х 38мікр, корисна ширина 1600мм;

5 джамбо-рулонів блакитної самоклеючої плівки 1610мм х 4000м х 38мікр, корисна ширина 1600мм;

10 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 4000м х 40мікр, корисна ширина 1600мм;

25 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 4000м х 42мікр, корисна ширина 1600мм;

10 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 4000м х 45мікр, корисна ширина 1600мм;

20 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 4000м х 48мікр, корисна ширина 1600мм.

У проформі-інвойс на передплату було вказано довжину рулона - 4000м. Фактично, довжина джамбо-рулону виявилась відмінною від 4000м, тому сума проформи-інвойс була скоригована та відображена у фактичному інвойсі від 27.05.2024 №WМ244-69 на суму 34 218,19 доларів США, а довжина джамбо-рулонів наведена у специфікації до інвойсу:

23 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 3966.67м х 38мікр, корисна ширина 1600мм;

5 джамбо-рулонів коричневої самоклеючої плівки 1610мм х 3987.2м х 38мікр, корисна ширина 1600мм;

5 джамбо-рулонів блакитної самоклеючої плівки 1610мм х 3994м х 38мікр, корисна ширина 1600мм;

10 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 3995м х 40мікр, корисна ширина 1600мм;

25 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 3998м х 42мікр, корисна ширина 1600мм;

10 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 3986м х 45мікр, корисна ширина 1600мм;

20 джамбо-рулонів прозорої самоклеючої плівки 1610мм х 3982.5м х 48мікр, корисна ширина 1600мм.

Товар був упакований за пакувальним листом (Расking list) до інвойсу №WМ244-69 від 27.05.2024 та експорт був оформлений митною декларацією країни відправлення №64475962 від 29.05.2024. Разом з товаром постачальником було надано прайс-лист до Рахунку-фактури (інвойс) №WМ244-69 від 27.05.2024 та Сертифікат про походження товару (Сеrtificate origin) 24С4403А1548/00028 від 27.05.2024.

Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №1474 від 30.07.2024, компетентно вказував про відповідність ціни на товар поточній кон`юнктурі ринку.

Морське перевезення відбулося за коносаментом (Вill of lading) №ВW24050491 від 04.06.2024.

Автомобільне перевезення здійснювалась тим же експедитором ТОВ «ЮНАЙТЕД ГЛОБАЛ ЛОДЖИСТИК» за договором №248-ЮГЛ від 08.02.2023 із залученням перевізника ФОП ОСОБА_1 за договором №1804/2024 від 18.04.2024.

Автомобільне перевезення оформлене автотранспортною накладною (СМR) б/н на перевезення контейнеру №SЕКU6983461 і автотранспортною накладною МRN 24RОСТ1900L22849L9 від 01.08.2024.

Для підтвердження витрат на транспортування експедитором було надано рахунок експедитора №А010837-1 від 02.08.2024 на суму 147 689,02 грн та довідку про вартість перевезення товару №4345/02.08.2024 від 02.08.2024, відповідно до якої вартість послуг по перевезенню вантажу в порту Соnstanta (Румунія) та комплекс ТЕО в контейнері № SЕКU6983461 згідно коносаменту №ВW24050491 з міжнародного автоперевезення 1х40 НС контейнер SЕКU6983461, а/м ВН5333IО, ВН5553ХI, складає:

- за маршрутом м. Констанца (Румунія) - м/п Орлівка (Україна) - 51 423,75 грн без ПДВ;

- локальні витрати, а саме навантажувально-розвантажувальні роботи, оформлення транзитної декларації по 1х40 НС контейнеру НАSU4890402 за межами митної території України (Констанца, Румунія) - 24 272, 01 грн без ПДВ.

Митну вартість товару позивачем було визначено за основним методом та до митного оформлення було надано мигну декларацію (МД) 24UА46U6 та вищевказані документи, які відображені в картці відмови UА100060/2024/000604.

Відповідачем було направлено повідомлення митниці декларанту від 08.08.2024 9b753bb4-f345-42b3-93df-6e3692a5dac з ідентичними зауваженнями:

щодо ненадання страхових документів;

щодо відсутності у експортній митній декларації №64475962 від 29.05.2024 статистичних відомостей щодо розміру транспортних та страхових витрат;

щодо зазначення у митній декларації країни відправлення №64475962 від 29.05.2024 іншого коносаменту, а саме №АРU037030, який не надано до митного оформлення;

про відсутність підпису та печатки ТОВ «ТРІУМФ ПАК» на проформі інвойс від 16.04.2024 №РRО-WМ244-69;

про невідповідність наданого прайс-листа від 27.05.2024 №WМ244-69;

про невідповідність висновку від 30.07.2024 № 1474 вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440.

На вказане повідомлення позивачем було надано відповідь та пояснення від 08.08.2024, та надано проформу-інвойс від 16.04.2024 №РRО-WM244-69 з підписом покупця, а в подальшому направлено лист про відсутність додаткових документів №0808/1 від 08.08.2024.

В порядку частини сьомої статті 55 МК України відповідач за зверненням позивача випустив товари, що декларуються, у вільний обіг із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою позивачем та сумою митних платежів, обчисленою відповідачем Товар був оформлений за митною декларацією 24UА48U1 від 08.08.2024.

Позивачем в результаті коригування було зайво сплачено митні платежі: 35 884,85 грн + 117 591,9 грн = 153 476,75 грн.

Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості товару вiд 08.08.2024 №UA100060/2024/000056/2 та від 09.08.2024 №UA100060/2024/000057/2, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного Кодексу України (далі- МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно пунктом 1 частини третьої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Частини перша-шоста статті 53 встановлюють, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Пункт 1 частини четвертої, частина п`ята статті 54 МК України.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частина перша-третя статті 58 МК України.

1. Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини між пов`язаними особами вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Виходячи з вищезазначеного, витребування додаткових документів без зазначення розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а також в подальшому прийняття спірного рішення є протиправним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 у справі №200/6413/20-а.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення та невизнання заявленої позивачем митної вартості у графі 33 оскаржуваного рішення відповідач зазначив:

- ненадання страхових документів;

- відсутність в експортних накладних статистичних відомостей щодо розміру транспортних та страхових витрат;

- відсутність підпису та печатки ТОВ «ТРІУМФ ПАК» на проформі-інвойсах від 16.04.2024 №РRО-WМ244-68, №РRО-WМ244-69;

- про невідповідність наданого прайс-листа від 27.05.2024 №WМ244-68 та №WМ244-69.

Джерелом інформації в оскаржуваних рішеннях відповідач вказав митну декларацію від 29.04.2024. №24UA949U7.

У рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Згідно позиції Верховного Суду у Постанові від 20 вересня 2023 року справа № 821/411/18, оскільки умовами контракту та міжнародного права не передбачено надання продавцем документів по взаємовідносинам із третіми особами, документи щодо страхування у покупця відсутні, як такі, що не є необхідними для отримання товару після прибуття до порту призначення, тобто покупець, зі свого боку, несе відповідальність за імпортне митне очищення та оплату всіх відповідних мит, тоді як продавець забезпечує страхування.

Стосовно умов у прайс-листі, суд зазначає наступне.

У постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 Верховний Суд зазначив, що прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Згідно частинами третьою та четвертою статті 53 МК України у відповідача виникає обов?язок надсилати Декларанту письмову вимогу про надання додаткових документів, лише у наступних випадках:

- у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості;

- наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 02.04.2019 року №826/14258/15 зазначив, зокрема:

«Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи. надання яких може усунути сумніви у їх достовірності».

Проте, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у повідомленні про надання додаткових документів незрозуміло, які саме числові значення складових митної вартості ставляться митним органом під сумнів або неможливо обчислити без додаткових документів, яким чином подані додаткові документи підтвердять той чи інший показник, що є сумнівним на думку відповідача.

Відповідно до статті 59 МК України відповідно до якої здійснювалось коригування визначено, що цей метод застосовується у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з. часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість (частина сьома статті 59 МК України).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.04.2020 по справі №160/5506/19: «Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів зі застосуванням другорядних методів»/

У пункту 3 частини четвертої статті 54 МК України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов?язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості. заявленої декларантом, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом. та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з до пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, визначено, що в разі здійснення коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів чи за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Аналогічний висновок викладений у правовій позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, а тому зазначення у графі 33 оскаржуваного рішення лише дати та номера митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не є мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Пунктом 8 частини другої статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, заокрема є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо здійснювалося страхування.

Позивачем страхування товару при поставці на умовах СІF - не здійснювалось, тому його вартість не має впливу на числове значення задекларованої митної вартості.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20 вересня 2024 року по справі №821/411/18.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено, що декларантом проведений невірний розрахунок митної вартості, або подані документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «ГРУПА АДВОКАТІВ УКРАЇНИ» (надалі - Виконавець), з однієї сторони та позивачем (надалі - Клієнт), з іншої сторони 30 серпня 2024 року укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №б/н (надалі - Договір).

У відповідності до пунктів 1.2 Договору виконавець надає Замовнику наступну професійну правничу допомогу юридичний супроводі оскарження в судовому порядку рішень про коригування митної вартості від 08.08.2024 № UA 100060/2024/000056/2 та вiд 09.08.2024 № UA 100060/2024/000057/2.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, вартість правового супроводу оскарження, в судовому порядку рішень про коригування митної вартості від 08.08.2024 № UA100060/2024/000056/2 та від 09.08.2024 №UA100060/2024/000057/2 сторони погодили в розмірі 30 000,00 грн. з розрахунку погодинної оплати у розмірі 2000,00 грн. за 1 годину витраченого адвокатом часу на надання професійної правничої допомоги, пов`язану зі справою, включаючи підготовку документів, збір доказів тощо.

Позивач, відповідно до пункту 5.1. договору здійснив оплату за надану професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн платіжною інструкцією від 30.09.2024 № 2753 на підставі рахунку.

Щодо співмірності розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуги у зв`язку з розглядом даної справи, суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд звертає увагу, що предмет спору у даній справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, оскільки ця категорія справ не є складною та по ній є стала судова практика, а тому написання позовної заяви, яка здебільшого складається з норм права, не потребувало додаткових зусиль, як наслідок - сума витрат на її написання є завищеною.

Також, суд звертає увагу, що дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже представник позивача не приймав участі в суді під час розгляду даної справи.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд вважає обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу за подання позовної заяви є сума 15 000 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 та від 07.01.2025 у справі № 120/19027/23.

Крім того, за подання цього позову позивачем сплачено 4 733,22 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 06.08.2024 № 2639

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 4 733,22 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Київської митниці.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 132, 134, 139, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІУМФ ПАК» задовольнити повністю .

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України від 08.08.2024 № UA 100060/2024/000056/2 та вiд 09.08.2024 № UA 100060/2024/000057/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІУМФ ПАК» (адреса: 08153, Київська обл., Фастівський р-н., м. Боярка, вул. Білогородська, буд. 178 а/с 25с; ), понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 733 (чотири тисячі сімсот тридцять три) гривень 22 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (адреса: 03124, місто Київ, вулиця Гавела Вацлава, будинок 8-А; ).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІУМФ ПАК» (адреса: 08153, Київська обл., Фастівський р-н., м. Боярка, вул. Білогородська, буд. 178 а/с 25с; ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (адреса: 03124, місто Київ, вулиця Гавела Вацлава, будинок 8-А; ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.