Справа № 120/17015/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 квітня 2025 р. Справа № 120/17015/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

20.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника - ОСОБА_2 , розрахованій в розмірі 30% від заробітку, який складає 17 429,25 грн.;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.04.2019 року пенсію в разі втрати годувальника, розраховану відповідно до ст. 36 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 30% від заробітку годувальника згідно даних довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2024 року № ХЛ61900 - виходячи з 17 429,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії в разі втрати годувальника, розрахованої в розмірі 30% від грошового забезпечення годувальника - ОСОБА_2 , визначеного на рівні 17429,25 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.01.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Вказує, що пунктом 1 Постанови №103, чинним на момент здійснення перерахунку, передбачено проведення перерахунку пенсії військовослужбовцям з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до Постанови №704.

На виконання Постанов №704 та №103 уповноваженим структурним підрозділом видано довідку про розмір грошового забезпечення, відповідно до якої позивачу проведено перерахунок пенсії.

05.03.2019 року набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року по справі №826/3858/18, яким було визнано протиправними та нечинними, зокрема пункти 1,2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 порядку, затвердженого Постановою №45. Не зважаючи на те, що вищевказаним рішенням суду було скасовано форму довідки, відповідно до якої здійснювався перерахунок пенсії, сам механізм проведення перерахунку, який врегульовано пунктом 2 Постанови №45, залишився незмінним.

Нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитись перерахунок пенсії, призначених згідно із Законом №2262, після дати набранням рішенням суду законної сили не приймалось.

Таким чином,на думку відповідача, в Головного управління відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача, оскільки Урядом України іншого порядку, після скасування судом пункту 1,2 Постанови №103 не прийнято.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

14.01.2025 року позивач подала відповідь на відзив, у якій просила задовольнити її позовні вимоги.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Позивач є вдовою колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

11.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовлено оновлену довідку №ХЛ61900 про розмір грошового забезпечення чоловіка позивача - ОСОБА_2 , станом на березень 2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

28.11.2024 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 11.11.2024 року №ХЛ61900, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За результатами розгляду заяви позивача, відповідач листом від 16.12.2024 року відмовив у перерахунку пенсії через відсутність на те правових підстав, оскільки після визнання протиправними та нечинними п.п. 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року, інших нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії Урядом не приймалось.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, а також пенсійного забезпечення членів сімей військовослужбовців, яким призначена пенсія в разі втрати годувальника, є, зокрема, Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ст. 29 Закону № 2262-XII пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Розміри пенсії в разі втрати годувальника визначені у ст. 36 Закону №2262, та визначаються у відсотковому вираженні від розміру грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника.

Згідно із ст. 36 Закону №2262-XII визначено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 45 Закону 2262-XII сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові.

Членам сімей пенсіонерів з числа військовослужбовців строкової служби, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому статтею 44 цього Закону, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються із заробітку, з якого було проведено або мало бути проведено зазначений перерахунок пенсії.

Вказані норми Закону № 2262-ХІІ структурно розміщені в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначають складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18.

З огляду на положення наведених норм, суд зазначає, що розмір пенсії у разі втрати годувальника обчислюється виходячи із грошового забезпечення (заробітку), з якого розраховується пенсія годувальникові.

Таким чином, з огляду на викладене, розмір пенсії позивача по втраті годувальника має обраховуватись з грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 , з якого обчислена його пенсія, та яке включає як основні, так і додаткові види грошового забезпечення, та премію станом на 05.03.2019 року.

Натомість, суд звертає увагу на те, що відповідач під час обчислення розміру пенсії позивача всупереч вимог частини першої статті 45 Закону № 2262-XII, здійснив розрахунок пенсії позивача у разі втрати годувальника за основними складовими грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 , без врахування додаткових видів грошового забезпечення та премії станом на 05.03.2019 року, що визначені у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2024 року №ХЛ61900, а на звернення позивача щодо здійснення перерахунку її пенсії на підставі вищезазначеної довідки, - протиправно відмовив у такому перерахунку.

За таких обставин, з метою ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії в разі втрати годувальника виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_2 , визначеного станом на 05.03.2019 року, у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2024 року №ХЛ61900.

Що ж до іншої позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії із урахуванням нової довідки про розмір грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

В даному ж випадку, враховуючи те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в здійсненні перерахунку її пенсії, а тому належним для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача з 01.04.2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника на підставі довідки про грошове забезпечення ОСОБА_2 , виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.11.2024 року №ХЛ61900, з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим суд не вбачає необхідності зазначати в резолютивній частині судового рішення конкретного розміру грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 , визначеного на рівні 17429,25 грн., оскільки такі відомості чітко визначенні у відповідній довідці про грошове забезпечення ОСОБА_2 , виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.11.2024 року №ХЛ61900,, на підставі якої і має бути перерахована пенсія позивачу.

Отже підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до положень ч. 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 807,47 грн. грн. належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії в разі втрати годувальника виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_2 , визначеного станом на 05.03.2019 року, у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2024 року №ХЛ61900.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.04.2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника на підставі довідки про грошове забезпечення ОСОБА_2 , виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.11.2024 року №ХЛ61900, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); судові витрати зі сплати судового збору в сумі 807,47 грн. (вісімсот сім гривень сорок сім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович