Справа № 420/6896/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6896/25
УХВАЛА

07 квітня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Марина П.П.,

секретаря судового засідання Бушанської В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира НОМЕР_1 батальйону 126 ОБрТрО майора ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ), Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до командира НОМЕР_1 батальйону НОМЕР_3 ОБрТрО майора ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ), Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 , яка виразилась у ненаданні відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 25.12.2024р, направленого на розгляд на електронну поштову скриньку військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визнати моральну шкоду, завдану позивачу ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_2 , яка полягає у фізичному болі та стражданні, приниженні честі та гідності та приниженні репутації, які позивач зазнав внаслідок недоїдання, недолікування, неможливості реалізувати права, гарантовані Конституцією України, та не отриманні відповіді на рапорт від 25.12.2024 року;

стягнути з командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди грошовою компенсацією у розмірі однієї податкової соціальної пільги за кожен календарний день прострочення строку надання відповіді на рапорт позивача від 25.12.2024 р., тобто з 10 січня 2025 року по день винесення рішення по справі;

визнати неправомірними дію Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка виразилась у наданні відповіді не по суті запиту ОСОБА_1 від 31.01.2025 року;

визнати неправомірною дію Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка виразилась у наданні різної інформації у листах № 04-С-26548/2.0/п від 25.09.2024року та у № ЗПі-26548/3еп від 27.12.2024 року про пакет документів, необхідний для отримання допомоги відповідно ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

визнати неправомірною дією Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка виразилась у відмові надання адресної допомоги відповідно законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" без довідки про безпосередню участь у бойових діях, надання якої не передбачено зазначеними законами;

визнати моральну шкоду, завдану позивачу ОСОБА_1 . Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка полягає у фізичному болі та стражданні, приниженні честі та гідності та приниженні репутації, які позивач зазнав внаслідок неотримання виплат, передбачених ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", через недоїдання, недолікування, неможливість реалізації права на вільний розвиток, на підтримання соціальних зв`язків з рідними та знайомими, тобто неможливість реалізувати права, гарантовані позивачу Конституцією України;

стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради грошову компенсацію завданої моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі однієї податкової соціальної пільги за кожен календарний день з моменту звернення 30.12.2024 року із заявою про надання адресної допомоги на лікування;

зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, виплатити позивачу усю адресну допомогу відповідно наданих документів та заяви позивача від 30.12.2024 року, зареєстрованої під №04С-272/1-710 від 03.01.2025 року.

Ухвалою суду від 17.03.2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

03.04.2025 року позивачем подано заяву про забезпечення доказів, в якому просить забезпечити позов доказами, якими є наступні документи, що знаходяться у Відповідача 2 по справі, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради:

1. Всі документи, а саме: додатки, рішення комісій, протоколи засідань, всі створені під час розгляду заяв та звернень ОСОБА_1 . Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, а також додатки до всіх заяв та звернень, наданих позивачем ОСОБА_1 протягом листопада 2024 року - січня 2025 року.

Заява обґрунтована тим, що заява ОСОБА_1 від 30.12.2024 р., зареєстрована Відповідачем 2 03.01.2025 під №04-С-272/1-7/о мала додатки з повним пакетом документів, (медичні виписки із шпиталю, довідки про доходи, квитанції про витрати на лікування, (додаток) та інші), що зазначені у листі Відповідача 2 від 25.09.2024 р. №04-С-26548/2.0/п, додана до відзиву Відповідачем 2 та позивачем до позовної заяви додаток 1. Додані документи є підтвердженням виконання позивачем умов Відповідача 2 для отримання матеріальної допомоги і доказом ненадання цієї допомоги, що є однією з підстав позову. Додані до заяви документи на думку позивача є невід`ємною частиною заяви, зареєстрованої Відповідачем 2 03.01.2025 р. під №04-С-272/1-7/о. Натомість з оглядом на позицію Відповідач 2, ненадання цих документів на вимогу суду вказує як на розуміння Відповідачем 2 цих документів як додатки до заяви, які не визначені в ухвалі суду для витребування, тому і не надані, або як на їх навмисне знищення Відповідачем 2, що вказує на необхідність зміни підстав та предмету позову, оскільки вдає картину виконання Відповідачем 2 своїх обов`язків та призведе до передбачуваного рішення суду про відмову у задоволенні вимог позивача. Крім того, Відповідачем 2 надані пояснення про якісь винесені рішення про самовільне залишення служби позивачем, при цьому не надано документів про повноваження Відповідача 2 на проведення військово-розшукових дій, та документів, на підставі яких Відповідач 2 виніс рішення про самовільне залишення служби позивачем під час проходження лікування за направленням військової частини у медичному закладі з тяжкою травмою.

В судовому засіданні призначеному на 07.04.2025 року о 16 год. 30 хв. учасники справи участі не приймали, повідомлені відповідно до вимог КАС України.

Керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, судом прийнято рішення про розгляд зазначеної заяви в порядку письмового провадження

Вирішуючи заяву позивача суд зазначає таке.

Частинами 1, 2 ст.114 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до положень ст.115 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Згідно із ч.1, 5 ст.117 КАС України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, визначеному цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Зі змісту наведених норм слідує, що суд забезпечує докази за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

Пунктами 4 та 5 ч.1 ст.116 КАС України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинно бути зазначено: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

В контексті вищевикладеного заява про забезпечення доказів повинна містити виклад обставин, які свідчать про небезпеку втрати доказів або неможливість чи ускладнення подання доказів у майбутньому.

Саме це відрізняє заяву про забезпечення доказів від звичайного клопотання про витребування доказів.

У поданому позивачем клопотанні про забезпечення доказів не наведено жодних обставин, які свідчать про небезпеку втрати доказів або неможливість чи ускладнення подання доказів у майбутньому.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення доказів, а тому заява про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.115-117, 169 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира НОМЕР_1 батальйону 126 ОБрТрО майора ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ), Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.04.2025 .

Суддя П.П. Марин