Справа № 160/2000/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2025 рокуСправа №160/2000/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, зарахувати для обчислення призначеної пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 1, пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком № 1 робіт з особливо шкідливими умовами праці в період з 17.04.2002 року по 31.07.2003 року, коли ОСОБА_1 працював слюсарем-ремонтником цеха № 1 у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський Титан», з 01.08.2003 року по 05.11.2006 року, працював у якості монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський Титан» у кількості 07 місяців 02 дня, з 06.11.2006 року по 27.07.2007 року, коли ОСОБА_1 працював у якості слюсаря-ремонтника відділення № 1 металургічного виробництва у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський Титан» та провести перерахунок розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 та її виплату в новому розмірі з дня її призначення з урахуванням вже виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що Пенсійним фондом при проведенні перерахунку пенсії протиправно не зараховано до пільгового стажу певних періодів роботи з посилання на відсутність проведення атестації робочих місць.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі №160/2000/25. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надійшов.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом доставлення до його електронного кабінету 03.02.2025 ухвали суду, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.
04.10.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій зазначив, що Пенсійним фондом безпідставно не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи після 17.04.2002 і просив зробити перерахунок призначеної пенсії з часу її призначення, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 - 13 років 4 місяці.
Період роботи з 01.08.2003 по 05.11.2006 не зараховано за Списком №1 (згідно довідки 7 місяців 2 дні), оскільки в наказі про атестацію робочих місць №112 від 13.03.2001 посада монтажника з монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій управління «Мехремонт» відсутня в переліку цехів професій та посад, працівники яких мають право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1.
Позивач, вважає, що бездіяльність у відмові у зарахуванні до пільгового стажу певних періодів роботи і у не проведенні перерахунку є протиправною, у зв`язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел ,визначені Законом України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(Закон №1058).
За ч. 1 ст. 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).
За нормами ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.
Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
До трудової книжки вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2.ІІнструкції №58).
За вимогами пунктів 2.3., 2.4. Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідачем до пільгового стажу позивача не зараховані періоди: з 17.11.2002 по 31.07.2003 та з 01.08.2003 по 05.11.2006.
Із записів копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 07.08.1986 убачається, що позивач
29.08.1996 був прийнятий в Управління «Мехремонт» слюсарем-ремонтником по ремонту обладнання в металургійному цеху №1 по 5 розряду відповідно до наказу №743 від 29.08.1996;
01.08.2003 переведений в тому ж Управлінні монтажником з монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій ділянки №2 по обслуговуванню МП, ЦПГУ (монтаж сталевих і залізобетонних конструкцій по 4-му розряду) відповідно до наказу №174к від 15.07.2003;
01.04.2004 переведений до Спеціалізованого управління ремонту і монтажу монтажником по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій (верхолазом) ділянки №2 по ремонту обладнання, будівельно-монтажні роботи по 4 розряду відповідно до наказу №119-к від 08.04.2004;
06.11.2006 переведений у відділення №1 металургійного виробництва слюсарем ремонтником по 4 му розряду відповідно до наказу №234 від 31.10.2006.
Позивачем також надана довідка ЗАТ «Кримський Титан» філії «ВГМК» №135 від 06.08.2007, відповідно до якої позивач працював у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті повний робочий день з 29.08.1996 по 31.07.2003 в якості слюсаря-ремонтника цеху №1. Професія підлягає Списку №1 розділу ХХІІ, підрозділ 1 поз. 22.1-1б постанови КМУ від 16.01.2003 №36. Наказ про атестацію робочих міст від 17.04.1997 №147, со;
з 01.08.2023 по 05.11.2006 в якості монтажника по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій Управління «Мехремонт». Професія підлягає Списку №2 розділ ХХVІІ підрозділ, поз. 27а постанови КМУ від 16.01.2003 №36, наказ про атестацію робочих місць №112 від 13.03.2001., дію якого продовжено до 13.03.2007 на підставі рішення Дніпропетровської обласної державної експертизи за умовами праці від 21.03.2006 №003/07-1-103 і наказу Міністерства праці і соціальної політики України від 21.08.2000 №205.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Копія трудової книжки, яка є первинним джерелом інформації про стаж позивача і підтверджує його роботу у спірний період.
Діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями.
При цьому, порушення порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів позивачу.
Суд звертає увагу на п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», якою передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо пенсійного забезпечення.
Щодо відмови відповідача зарахувати спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу у зв`язку з не проведенням атестації робочих місць, суд зазначає наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 ( Порядок № 442) і розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (Методичні рекомендації).
Частиною 2 п. 4 Порядку № 442 встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно п.4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці № 41 від 01.09.1992 р., періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Зміст вищезазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Таким чином, законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому не проведення або несвоєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Тобто, навіть не проведення або своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Відповідно до наведеної у постанові від 10.07.2018 у справі №227/545/17 Верховним Судом правової позиції обов`язок проведення атестації робочих місць покладено законодавством на керівників підприємств, а тому її несвоєчасне проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист.
Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
За приписами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи по суті керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Виходячи з правового аналізу, враховуючи наявність в трудовій книжці ОСОБА_1 записів, що підтверджують його роботу за Списком №1, суд приходить до висновку про безпідставність і протиправність прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення, оформленого листом про відмову позивачу у зарахуванні до його пільгового стажу періоду роботи з 17.04.2002 р., по 31.07.2003 р.
Щодо періоду з 01.08.2003 по 05.11.2006, то позивачем не доведено віднесення його до Списку №1.
Довідкою №135 від 06.08.2007 віднесено період роботи позивача монтажником з ремонту сталевих і залізобетонних конструкцій до Списку №2. розділ ХХVІІ Будівництво підрозділ, поз. 27а монтажники з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій постанови КМУ від 16.01.2003 №36.
Крім того, визнати протиправною бездіяльність відповідача не є належним способом захисту, оскільки права позивача порушені рішенням , викладеним у формі листа.
Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір у сумі 1211.20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.414749880.1 від 21.01.2025.
Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.
Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона