Справа № 580/3646/25
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року справа № 580/3646/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С. Проценко розглянув у письмовому порядку за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу №580/3646/25 за позовом Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області (вул. Хрещатик 193, м. Черкаси, 18001, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (п-кт. Хіміків 50, м. Черкаси, 18001, ) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА / ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

02.04.2025 вх.№16917/25 позивач у позовній заяві просить: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.03.2025 у виконавчому провадженні №76778593 про накладення штрафу у сумі 5100 грн.

Ухвалою від 04.04.2025 відкрите провадження у справі за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, судове засідання призначене на 07.04.2025.

07.04.2025 вх. №17495/25 представник відповідача надала до суду відзив, у задоволенні позову просила відмовити та здійснювати розгляд справи без участі.

07.04.2025 вх. №17596/25 представник позивача надала до суду пояснення, розгляд справи просила здійснити без її участі.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначає, що 13.12.2024 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрите виконавче провадження з виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 у справі №580/5451/22 (зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 24.02.2022 до 20.01.2023 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168). 24.03.2025 Територіальне управління отримало через підсистему «Електронний суд» постанову від 24.03.2024 про накладення штрафу (від 25.03.2025 вх. №38) за ВП №76778593 у сумі 5100,00 грн, проте позивач вважає, що постанова прийнята з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» без врахування і перевірки доводів щодо поважних причин не виконання рішення, тому звернувся до суду за адміністративним позовом. 07.04.2025 вх.№17596/25 представник позивача надала пояснення та додатково повідомила, що на виконанні у відповідача знаходяться 16 виконавчих проваджень з аналогічними справами за постановами про стягнення штрафів з установи, що фінансується за рахунок державного бюджету.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав. 07.04.2025 вх. №17495/25 надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що 13.12.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 у справі №580/5451/22. 13.12.2024 у зв`язку з початком примусового виконання виконавчого провадження №76778593 державним виконавцем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 342,16 грн. 13.12.2024 державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 32000 грн. 30.12.2024 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист від боржника - Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області про те, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/5451/22 згідно з виконавчим листом №580/5451/22 від 16.08.2024, яким зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі наказу додаткову винагороду у сумі 30000 грн щомісячно з 24.02.2022 до 20.01.2023, прийняте до виконання.

24.03.2025 державним виконавцем здійснена перевірка виконання рішення суду боржником та встановлено, що боржником рішення суду не виконано, тому 24.03.2025 за не виконання рішення суду державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу в сумі 5100 грн, що направлена боржнику до виконання.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

21.01.2025 встановлено судом (суддя Паламар П.Г.), що рішення Черкаського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №580/5451/22 прийняте 22.11.2023 (набрало законної сили 23.12.2023), враховуючи ч. 5 ст. 378 КАС України, річний строк щодо відстрочення виконання рішення суду сплив 22.11.2024.

Суд встановив, що 22.12.2023 позивачем на виконання рішення суду направлений запит №54.07-286/ССО до Служби судової охорони як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня про виділення кошторисних призначень на виплату додаткової винагороди в сумі 445564,52 грн ОСОБА_1 листом від 25.12.2023 №54.06-603 повідомлено, що виплата коштів відбудеться негайно після надходження відповідних бюджетних асигнувань.

13.12.2024 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Світлано Чорною при примусовому виконанні виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/5451/22 від 16.08.2024 відкрите виконавче провадження №76778593. 19.12.2024 позивачем повідомлено відповідача про вчинені дії на виконання рішення суду та надані копії відповідних документів листом №54.06-587.

17.01.2025 позивач подав заяву до Черкаського окружного адміністративного суду про відстрочення виконання рішення суду від 22.11.2023 у справі №580/5451/22 у зв`язку з вчиненням дій на виконання рішення суду, однак воно є не виконаним із причин які не залежать від Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області.

21.01.2025 ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/5451/22 відмовлено в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду та як враховуючи положення ст. 378 КАС річний строк щодо відстрочення виконання рішення суду сплив 22.11.2024.

24.03.2025 позивач отримав через підсистему «Електронний суд» постанову від 24.03.2024 про накладення штрафу (вх. №38 від 25.03.2025) за ВП №76778593 в сумі 5100,00 грн.

На 2024 рік позивачу затверджений кошторис за КПКВ 0501150 «виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя» у сумі 6973,6 тис грн. Кошторис Територіального управління на 2024 рік за вказаною програмою складав 1000,00 грн, що були списані органами казначейства в порядку безспірного списання 10.12.2024 та направлені відповідачу в сумі 7,60 грн згідно постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та іншому стягувачеві ОСОБА_2 в сумі 992,40 за виконавчим листом про стягнення судового збору.

На 2025 рік за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя» Службі затверджено кошторис в сумі 6720,8 тис грн. Відповідно до додатку до листа від 10.01.2025 №01.30-02.2-76/вн Територіальному управлінню Служби судової охорони у Черкаській області бюджетні асигнування на виконання рішень суду в 2025 році не передбачені.

17.03.2025 листом №11-5283/25 Державна судова адміністрація, що є розпорядником бюджетних коштів вищого рівня повідомила позивача, що всі затверджені видатки у 2025 році за програмою КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя» в розмірі 10 млн грн розподілені між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, ДСА України не має можливості виділити додаткові бюджетні асигнування на погашення заборгованості за рішеннями суду, ухваленими на користь працівників Служби судової охорони.

ДСА України листом від 03.02.2025 №11-2404/25 звернулася до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету з пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за програмою 050150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на суму 1495,2 млн грн, де врахована потреба Служби в сумі 1346,5 млн грн.

Листом від 17.02.2025 №08020-01-2/5032 Міністерства фінансів України пропозиції ДСА України не були підтримані, позаяк у період продовження дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

ДСА України листом від 06.03.025 №11-4566/25 повторно звернулася до Комітету Верховної Ради з питань бюджету з пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за Програмою КПК 0501150 на суму 1503,6 млн грн, де врахована потреба позивача у сумі 1354,9 млн грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази і повідомлені аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

Відповідно до п.16 ч.3 ст.18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчих дій має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Згідно з частиною 2 статті 63 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець приймає постанову про накладення на боржника штрафу, де також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що належить негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3 ст. 63 Закону № 1404). Відповідно до статті 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець приймає постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті у порядку та на умовах, визначених ДСА України. Згідно з вимогами ст. 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з основних і додаткових його видів та виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 р. №793 змін до постанови №168 у частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26 серпня 2020 р. №384 (далі - Порядок №384). Відповідно до пунктів 8 і 10 Порядку №384 грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно у межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, що необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Верховний Суд у постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а), від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 21.02.2018 у справі №814/2655/14, від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18, від 21.08.2019 у справі № 754/3105/17, від 19.08.2020 у справі №140/784/19, від 09.12.2020 у справі №522/19758/18, від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 висловив правову позицію, що невиконання судового рішення у частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди з мотивів відсутності необхідних бюджетних асигнувань.

Надаючи оцінку доказам і доводам сторін у справі, суд доходить висновку, що позивачем вчинені дії з метою забезпечення виконання рішення суду у справі №580/5451/22 та поінформований відповідач про поважні причини затримки виконання з об`єктивних підстав.

Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а (ЄДРСР 74204195) зазначив, що державний виконавець, накладаючи штраф, не перевірив факти, що викладені у повідомленні стягувача про невиконання рішення суду, не перевірив повідомлення боржника про виконання рішення суду, ретельно не дослідив усі обставини справи, тобто належним чином не виконав свої посадові обов`язки та неправомірно виніс постанову про накладення штрафу.

Відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу за невиконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/5451/22 не врахував і не перевірив, не надав оцінки тому, що позивачем вжито залежних від нього заходів для виконання судового рішення.

Суд дійшов висновку, що накладення штрафу у такому випадку за встановлених обставин і оцінених поважних причин не захищає право стягувача у виконавчому провадженні. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а (ЄДРСР 71834551), 21.02.2018 у справі №814/2655/14 (ЄДРСР 72404814), 10.09.2019 у справі №0840/3476/18 (ЄДРСР 84165920).

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи, що у відповідача відсутнє достатнє фінансування для виконання судового рішення у справі №580/5451/22, це є поважною причиною невиконання рішення суду, тому, штраф у сумі 5100 грн не може бути застосований.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини 2 статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову. Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 пункту 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404 виконавець: зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів до примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи постанову від 24.03.2025 про застосування штрафу у сумі 5100 грн у виконавчому провадженні №76778593 за наявних доказів діяв не на підставі повноважень та не у спосіб, що визначені Законом № 1404, передчасно та необґрунтовано, тобто без пов`язаності мотивів з конкретно наведеними нормами права та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, позаяк не перевірені суттєві обставин, що свідчать про поважність причин неповного виконання обов`язкового судового рішення, тому позов належить задовольнити, визнавши протиправною постанову від 24.03.2025 про застосування штрафу у сумі 5100 грн у виконавчому провадженні №76778593, що належить скасувати.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Враховуючи, що позивачем є суб`єкт владних повноважень, позов задоволено повністю і позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 272, 287, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.03.2025 про застосування штрафу у сумі 5100 грн у виконавчому провадженні №76778593.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255, 272 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.6 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: Територіальне управління Служби судової охорони у Черкаській області [вул. Хрещатик 193, м. Черкаси, 18001, ];

відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) [проспект Хіміків 50, м. Черкаси, 18001, ].

Рішення суду складене 07.04.2025.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА