Справа № 320/43797/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року справа № 320/43797/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Клименка В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

за участю сторін

позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Зімін М.В.;

представника відповідача-1 (Державної митної служби України) - Луценко О.М.;

представника відповідача-2 (Вінницької митниці) - Мавроді Р.Ф.;

Суть спору: 18.09.2024 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) із позовом до Державної митної служби України (далі - Держмитслужба, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Держмитслужби від 09.09.2024 № 31-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Вінницької митниці;

- стягнути з Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу Держмитслужби від 09.09.2024 № 31-дс, яким до позивача за порушення Присяги державного службовця, вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби, та використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби, як такого, що винесений без конкретизації змісту дисциплінарних проступків, які начебто вчинені позивачем. Позивач також зазначає, що відповідач перед накладенням дисциплінарного стягнення не отримав від позивача письмові пояснення та не дав можливості ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі № 320/43797/24 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, призначено підготовче засідання, витребувано докази від сторін.

21.11.2024 на адресу Київського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким Держмитслужба заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, відповідач зазначає, що дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 проведене на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 (далі - Порядок № 1039); оскаржуваний наказ оформлений згідно з вимогами частини другої статті 77 Закону № 889-VIII; застосування до позивача дисциплінарного стягнення є пропорційним вчиненим дисциплінарним проступкам; факт вчинення дисциплінарних проступків підтверджується матеріалами дисциплінарної справи.

Також відповідач зазначає, що жодних заяв чи клопотань про ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи до дисциплінарної комісії від позивача не надходило; правом надати пояснення щодо обставин, встановлених під час дисциплінарного провадження, позивач не скористався.

На виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 відповідачем також надано копію дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1

12.12.2024 представником позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подана відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що згідно з відзивом на позовну заяву єдиною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є вручення йому підозри у вчиненні корупційного правопорушення. Водночас на момент розгляду дисциплінарної справи щодо ОСОБА_1 досудове розслідування у кримінальній справі № 0001009 не було завершене. На думку представника позивача, застосування заходів дисциплінарної відповідальності за діяння, яке містить ознаки складу кримінального правопорушення не відповідатиме принципу пропорційності та справедливості. Представник позивача також зазначає, що під час дисциплінарного провадження дисциплінарна комісія фактично надала оцінку відомостям кримінального провадження до того часу, як така оцінка була здійснена судом у передбаченому КПК України порядку.

17.12.2024 представником Держмитслужби подані заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначено, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в митному органі, не виключає можливості звільнення у разі встановлення неналежного виконання державним службовцем своїх посадових обов`язків. Зауважує, що хоча наказ про звільнення позивача і прийнятий на підставі відомостей кримінального провадження, проте ґрунтується на самостійних правових підставах.

17.12.2024 представником позивача подано клопотання про залучення у якості співвідповідача Вінницької митниці та уточнено позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які представник позивача просить стягнути з Вінницької митниці.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 до участі у справі № 320/43797/24 в якості відповідача залучено Вінницьку митницю.

25.12.2024 Київським окружним адміністративним судом отриманий відзив Вінницької митниці на подану позовну заяву, за змістом якого представник Вінницької митниці проти задоволення позову заперечує, вважає його вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, представник другого відповідача зазначає, що чинним законодавством не передбачено збереження за працівником заробітної плати у випадку відсторонення від посади відповідно до кримінально-процесуального закону.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи призначений у відкритому судовому засіданні на 21.02.2025.

У судовому засіданні 21.02.2025 позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги; представники Державної митної служби України та Вінницької митниці проти позовних вимог заперечили, просили відмовити у їх задоволенні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 витребувано докази у справі від Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15; ел.адреса: ): інформацію про стан розслідування кримінального провадження 0001009, внесеного до ЄРДР 21.06.2023 за ч. 3 ст. 369 КК України; який статус має ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному кримінальному провадженні; чи прийнято процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні, та надати копію остаточного процесуального документу, яке прийнято у даному кримінальному провадженні (у разі його наявності). Відкладено судове засідання у справі на 14.03.2025 о 11:00 год.

10.03.2025 на адресу суду надійшли витребувані від Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань докази.

У судовому засіданні 14.03.2025 позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги; представники Державної митної служби України та Вінницької митниці проти позовних вимог заперечили, просили відмовити у їх задоволенні.

У судовому засіданні 14.03.2025 представник позивача подав до суду додаткові письмові пояснення із копією повідомлення Служби безпеки України про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень від 09.07.2024 ОСОБА_1

14.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву у судовому засіданні перед судовими дебатами на 21.03.2025 о 09:30 год.

Судове засідання 21.03.2025 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Судове засідання призначено на 27.03.2025.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представників відповідачів, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 11.08.2009 Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_1 та Держмитслужбою 09.10.2023 укладений контракт № 94 про проходження державної служби на посаді заступника начальника Вінницької митниці на умовах строкового трудового договору.

Пунктами 1-3 розділу «Загальні положення» контракту від 09.10.2023 № 94 передбачено, що на відносини сторін за цим контрактом поширюється дія Митного кодексу України (далі - МК України), а в частині не врегульованій ним, Закону України «Про державну службу», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини щодо проходження державної служби, Кодексу законів про працю України. Цей контракт є особливою формою строкового трудового договору та підставою для призначення особи на посаду державної служби.

Пунктом 5 контракту від 09.10.2023 № 94 про проходження державної служби (розділ «Предмет контракту») передбачено, що особа відповідно до цього контракту зобов`язується виковувати визначені ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання. Згідно з пунктом 10 (розділ «Права та обов`язки сторін») особа зобов`язана виконувати обов`язки, визначені у Законі України «Про державну службу», відповідних положеннях про структурні підрозділи державного органу, посадовій інструкції, та умови цього контракту. За невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про державну службу» та цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно із законом (пункт 18 контракту).

Наказом Держмитслужби від 09.10.2023 №787-о ОСОБА_1 призначено з 11.10.2023 на посаду заступника начальника Вінницької митниці на умовах строкового трудового договору шляхом укладення контракту про проходження державної служби.

Наказом Держмитслужби від 11.07.2024 №22-дс відповідно до статей 65, 68, 69 та 72 Закону № 889-VIII, Порядку № 1039 порушено дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника Вінницької митниці ОСОБА_1 ; утворено дисциплінарну комісію для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 у складі згідно з додатком.

Підставою для порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 слугували відомості доповідної записки Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Держмитслужби від 11.07.2024 № 09/09/10855, згідно з якими 09.07.2024 заступника начальника Вінницької митниці ОСОБА_1 було затримано Службою безпеки України в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України (пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі). Посилаючись на вказані обставини Відділ з питань запобігання та виявлення корупції запропонував забезпечити підготовку проєкту наказу про порушення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Вінницької митниці ОСОБА_1 з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого проступку.

12.07.2024 на адресу Держмитслужби Офісом Генерального прокурора направлено подання про проведення службового розслідування в порядку статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з поданням Офісу Генерального прокурора від 12.07.2024 слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 21.06.2023 № 0001009 за підозрою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 369 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за ч.3 ст. 369 КК України.

Вказано, що 09.07.2024 директора Департаменту відомчої безпеки та контролю Держмитслужби Маруженка О.І., заступника директора Департаменту - начальника відділу аналізу ефективності виконання посадових обов`язків працівниками митних органів Держмитслужби ОСОБА_3 , заступника начальника Вінницької митниці ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України, цього ж дня їм та ОСОБА_4 , яка з 24.11.2021 по 22.12.2023 виконувала обов`язки начальника Вінницької митниці, повідомлено про підозру.

Зазначено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вимагали та упродовж вересня 2023 - липня 2024 року через співробітника сектору внутрішньої безпеки (відомчої безпеки та контролю) Вінницької митниці ОСОБА_5 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів з метою викриття їх протиправних дій, щомісячно одержували від виконуючого обов`язки начальника Вінницької митниці ОСОБА_4 та заступника начальника Вінницької митниці ОСОБА_1 неправомірну вигоду в розмірі від 1000 до 5000 доларів США, усього в сумі 26 050 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України на момент їх отримання становило 1 063 530,77 грн., за не створення перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці Держмитслужби, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

Листом Служби безпеки України від 19.07.2024 № 6/9070 на адресу Вінницької митниці була скерована копія ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2024, винесена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні від 21.06.2023 № 0001009 за результатами розгляду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України про відсторонення підозрюваного ОСОБА_1 від посади.

Згідно з мотивувальною частиною ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2024, «Особа-5» (за текстом ухвали), яка була призначена на посаду заступника начальника Вінницької митниці на підставі наказу Держмитслужби від 09.10.2023 №787-о з 11.10.2023, діючи незаконно надала директору Департаменту відомчої безпеки та контролю Держмитслужби та його заступнику неправомірну вигоду у загальній сумі 22 550 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України на момент надання неправомірної вигоди становило 897 969,42 грн, за не створення штучних перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

Зазначено, що встановлені обставини підтверджуються: протоколами допиту як свідка «Особи-9», який показав, що «Особа-5» надавав неправомірну вигоду за не створення штучних перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 01.04.2024; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відео контролю особи стосовно «Особа-9» від 25.01.2024, 28.02.2024, 26.03.2024; відповідями ГУ «Д» ДЗНД СБ України на доручення в порядку ст. 40 КПК України щодо систематичного надання «Особі-5» неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

Листом Держмитслужби від 22.08.2024 № 12-02-02/10/19-дс-вих ОСОБА_1 повідомлено про порушення дисциплінарного провадження, запрошено до участі у засіданні дисциплінарної комісії та запропоновано надати письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

28.08.2024 дисциплінарною комісією складений акт про відмову від надання пояснень, яким також зафіксований факт неприбуття ОСОБА_1 на засідання дисциплінарної комісії 28.08.2024.

За результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарною комісією на адресу в.о. Голови Державної митної служби Сергія Звягінцева скероване подання від 29.09.2024 № 09-01/12-02-02/13323 із рекомендацією застосувати до ОСОБА_1 , заступника начальника Вінницької митниці, дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби, відповідно до пункту 4 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу».

Згідно із поданням від 29.09.2024 № 09-01/12-02-02/13323 дисциплінарна комісія за результатами оцінки обставин, встановлених на підставі подання Офісу Генерального прокурора від 12.07.2024, ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2024, винесеної під час досудового розслідування у кримінальному провадженні від 21.06.2023 № 0001009, дійшла висновків про наявність у діях ОСОБА_1 складів дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 4, 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, а саме: порушення Присяги державного службовця, вчиненні дій, що шкодять авторитету державної служби; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних інтересах інших посадових осіб.

29.09.2024 головою дисциплінарної комісії на електронну адресу позивача скерований лист № 12-02-02/10/21-дс-вих, в якому позивача поінформовано про внесення подання за результатами розгляду дисциплінарної справи та повідомлено про можливість надання письмових пояснень відповідно до статті 75 Закону № 889-VIII.

09.09.2024 дисциплінарною комісією складений акт про відмову від надання пояснень, яким зафіксовано факт не надання ОСОБА_1 письмових пояснень на запит комісії від 29.08.2024 № 12-02-02/10/21-дс-вих.

Наказом Держмитслужби від 09.09.2024 № 31-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » до ОСОБА_1 , заступника начальника Вінницької митниці, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби.

Вказуючи на протиправність наказу Держмитслужби від 09.09.2024 № 31-дс ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою-третьою статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Частиною третьою статті 569 МК України встановлено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України

За змістом частини п`ятої статті 570 МК України з особами, які призначаються на службу до митних органів на посади державної служби, можуть укладатися контракти про проходження державної служби відповідно до законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Порядок укладення контракту про проходження державної служби з особою, яка призначається на посаду державної служби, регламентований статтею 31-1 Закону № 889-VІІІ, відповідно до частини першої якої з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону в порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Держмитслужбою 09.10.2023 укладений контракт № 94 про проходження державної служби на посаді заступника начальника Вінницької митниці на умовах строкового трудового договору, пунктами 1-3 розділу «Загальні положення» якого передбачено, що на відносини сторін за цим контрактом поширюється дія МК України, а в частині не врегульованій ним, Закону України «Про державну службу», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини щодо проходження державної служби, Кодексу законів про працю України.

Згідно з пунктом 10 (розділ «Права та обов`язки сторін») особа зобов`язана виконувати обов`язки, визначені у Законі № 889-VІІІ, відповідних положеннях про структурні підрозділи державного органу, посадовій інструкції, та умови цього контракту. За невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених Законом № 889-VІІІ та цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно із законом.

За правилами частини першої статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 65 Закону № 889-VIII визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктами 1, 4, 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками є: порушення Присяги державного службовця; дії, що шкодять авторитету державної служби; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною п`ятою статті 66 Закону № 889-VIII встановлено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Частиною першою статті 67 Закону № 889-VIII обумовлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII, державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення.

Пунктом 4 частини першої статті 87 Закону №889-VIII встановлено, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Частиною другою статті 74 Закону № 889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Згідно з усталеною позицією Верховного Суду (постанови від 06.04.2023 у справі № 620/4545/22, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а та інші) правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність критеріям, що встановлені частиною другою статті 2 КАС України, суд зазначає таке.

Наказом Держмитслужби від 09.09.2024 № 31-дс на підставі подання дисциплінарної комісії для здійснення дисциплінарного провадження, проведеного відповідно до наказу Держмитслужби від 11.07.2024 № 22-дс, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 4, 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, а саме: порушення Присяги державного службовця; вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Дисциплінарна комісія, вносячи подання із рекомендацією про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби, виходила з того, що факт вчинення позивачем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 4, 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII підтверджується обставинами, встановленими дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження на підставі матеріалів досудового розслідування у кримінальній справі.

Заперечуючи наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з обставинами, які мали місце під час вчинення співробітниками Служби безпеки України негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні від 21.06.2023 № 0001009, позивач зазначає, що застосування заходів дисциплінарної відповідальності за діяння, яке містить ознаки складу кримінального правопорушення не відповідатиме принципу пропорційності та справедливості. На думку позивача, застосування до нього дисциплінарної відповідальності на підставі відомостей досудового розслідування у кримінальній справі, провадження у якій не завершене, є неправомірним.

Аналізуючи зазначені доводи позивача, суд зауважує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які одночасно стали підставою для дисциплінарного та кримінального проваджень.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatismutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. The United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, вирішення питання про правомірність притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особа отримала в межах кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а та інших.

Судом встановлено, що у вказаній справі застосування до позивача дисциплінарного стягнення ґрунтується на самостійних правових підставах, а саме: порушення позивачем Присяги державного службовця, вчинення ним дій, що шкодять авторитету державної служби та використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб. При цьому, дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, яке є предметом кримінального провадження.

За вказаних обставин та наведеного правового регулювання суд зазначає про необґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного наказу з тих мотивів, що обставини, за результатами оцінки яких дисциплінарний орган дійшов висновку про наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, є предметом оцінки у кримінальному провадженні.

Суд також зазначає про відсутність встановленої чинним законодавством заборони на встановлення обставин вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку на підставі будь-яких документів і матеріалів, зокрема, матеріалів досудового розслідування у кримінальній справі.

Аналізуючи правомірність оскаржуваного наказу як такого, що прийнятий за наявності факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, суд виходить з такого.

Відповідно до пунктів 1, 2, 9 статті 8, статті 62 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції, не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, чинного на момент складання ОСОБА_1 . Присяги державного службовця (01.10.2004), громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки».

Аналіз положень статей 8, 62, 65 Закону № 889-VIII свідчить про те, що додержання присяги є обов`язком державного службовця. Так, дотримання державним службовцем своїх обов`язків є необхідною умовою довіри з боку суспільства до державних інституцій, від імені яких діють державні службовці.

У постановах від 14.04.2020 у справі № 815/6549/16, від 27.04.2020 у справі №826/10854/17, від 26.05.2022 у справі №420/6190/20 та інших Верховний Суд, підтримуючу усталену позицію Суду щодо аналізу змісту Присяги державного службовця, наголосив, що Присяга має природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового зобов`язання державного службовця. З аналізу тексту Присяги слідує, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв`язку з цим порушення Присяги необхідно розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Верховний Суд у вказаних постановах підкреслив, що Присяга державного службовця, серед іншого, передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тож порушення Присяги - це також несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

Дисциплінарною комісію із посиланням на матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 21.06.2023 № 0001009, подання Офісу Генерального прокурора від 12.07.2024 та матеріали публікацій засобів масової інформації, розміщені у відкритих джерелах зазначено, що ОСОБА_1 , будучи заступником начальника Вінницької митниці, використовуючи власне службове становище у власних службових цілях, а також в інтересах інших осіб, надав іншим посадовим особам Держмитслужби неправомірну вигоду за не створення штучних перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці та не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

Зазначені дії дисциплінарною комісією охарактеризовані як такі, що чинять шкідливий вплив на рівень службової дисципліни в Держмитслужбі та шкодять її авторитету як державного органу в цілому.

Дисциплінарною комісією вказано на наявність обставин, що обтяжують дисциплінарну відповідальність, а саме: вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп та настання тяжких наслідків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку. Зазначено, що умисел дій ОСОБА_1 підтверджується ознайомленням останнього із заборонами та обмеженнями, встановленими Законом України «Про запобігання корупції»; зауважено, що ОСОБА_1 усвідомлював негативні наслідки своїх дій як для нього особисто, так і для митних органів в цілому.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 витребувано докази у справі від Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15; ел.адреса: ): інформацію про стан розслідування кримінального провадження 0001009, внесеного до ЄРДР 21.06.2023 за ч. 3 ст. 369 КК України; який статус має ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному кримінальному провадженні; чи прийнято процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні, та надати копію остаточного процесуального документу, яке прийнято у даному кримінальному провадженні (у разі його наявності). Відкладено судове засідання у справі на 14.03.2025 о 11:00 год.

10.03.2025 на адресу суду надійшли витребувані від Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань докази. Так, листом від 06.03.2025 №7365-25/10-2-02-02-3067/25 старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань В.Єрошкіним повідомлено суд, що у провадженні Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч.3 ст. 369 КК України та за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Так, 09.07.2024 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні поряд з іншими, заступнику начальника Вінницької митниці ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 має статус підозрюваного. Повідомлено, що 28.02.2025 на підставі п.3 ч.1 ст.280 КПК України досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинене, у зв`язку з наявною необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва, про що винесена постанова слідчого.

Дослідивши матеріали справи, суд дотримується висновку про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності, застосованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, про те, що вирішення питання про правомірність притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особа отримала в межах кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Як встановлено судом у даній справі, застосування до позивача дисциплінарного стягнення ґрунтується на самостійних правових підставах, а саме: порушення позивачем Присяги державного службовця, вчинення ним дій, що шкодять авторитету державної служби та використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб. При цьому, дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, яке є предметом кримінального провадження.

Отже, суд погоджується із позицією Держмитслужби щодо підтвердження матеріалами дисциплінарної справи наявності фактів вчинення позивачем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 4, 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII. Так, вчинення службовою особою дій, що мають ознаки надання неправомірної вигоди іншим особам з метою задоволення власних службових та кар`єрних інтересів, суперечить змісту Присяги державного службовця, шкодить авторитету державної служби та є використанням повноважень як в особистих (приватних) інтересах, так і в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Суд зауважує, що позивач у силу своїх посадових обов`язків повинен бути доброчесним, спрямовувати свої дії на захист публічних інтересів та відмовлятися від превалювань приватного інтересу під час здійснення наданих повноважень, унеможливлювати прояви корупції на державній службі, діяти відкрито, ефективно, справедливо і чесно та не допускати зловживання посадовим становищем.

Як під час дисциплінарного провадження, так і під час судового розгляду справи обставини, встановлені дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження, позивачем не спростовувалися.

Враховуючи тяжкість проступків та їх наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до митних органів, суд також зазначає про пропорційність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби.

Обставин, які б свідчили про невідповідність застосованого стягнення характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини позивача судом не встановлено.

Аналізуючи доводи позовної заяви щодо протиправності наказу Держмитслужби від 09.09.2024 № 31дс «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » з мотивів неознайомлення позивача з матеріалами дисциплінарної справи та відсутності факту надання позивачем пояснень по суті дисциплінарного провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 75 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Згідно з частиною першою статті 76 Закону № 889-VIII державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Пунктом 31-1 Порядку № 1039 встановлено, що до моменту внесення суб`єкту призначення пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії відповідно до пункту 35 цього Порядку матеріали дисциплінарної справи можуть надаватися для ознайомлення в паперовій або електронній формі працівниками спеціального структурного підрозділу НАДС, секретарем дисциплінарної комісії державному службовцю та/або уповноваженому ним представнику за їх письмовою заявою, в якій зазначається електронна адреса для листування, надсилання матеріалів дисциплінарної справи. Така заява може подаватися в паперовій або електронній формі особисто чи шляхом надсилання на офіційну електронну адресу відповідного державного органу із накладенням кваліфікованого електронного підпису.

У матеріалах справи наявне письмове повідомлення ОСОБА_1 від 06.08.2024, яке адресовано голові дисциплінарної комісії, згідно з яким позивач зазначає про відсутність можливості надати пояснення, оскільки Службою безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001009, у якому його повідомлено про підзору у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України. У зв`язку із зазначеним, позивач зауважує, що надання пояснень може бути розцінене як порушення таємниці досудового розслідування.

Судом встановлено, що 28.08.2024 дисциплінарною комісією складений акт про відмову від надання пояснень, яким, у тому числі, зафіксований факт неприбуття ОСОБА_1 на засідання дисциплінарної комісії 28.08.2024 та який містить відомості про відмову ОСОБА_1 надати пояснення із посиланням на таємницю досудового розслідування.

29.09.2024 головою дисциплінарної комісії на електронну адресу позивача скерований лист № 12-02-02/10/21-дс-вих, в якому позивача поінформовано про внесення подання за результатами розгляду дисциплінарної справи та повідомлено про можливість надання письмових пояснень відповідно до статті 75 Закону № 889-VIII.

09.09.2024 дисциплінарною комісією складений акт про відмову від надання пояснень, яким зафіксовано факт не надавання ОСОБА_1 письмових пояснень на запит комісії від 29.08.2024 № 12-02-02/10/21-дс-вих.

Доказів звернення до дисциплінарної комісії із заявою про ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи, яка б не була розглянута дисциплінарною комісією у порядку, встановленому пунктом 31-1 Порядку № 1039, позивачем в обґрунтування позову не надано.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо протиправності наказу Держмитслужби від 09.09.2024 № 31-дс з мотивів незабезпечення відповідачем належної реалізації його права на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та ненадання пояснень по суті дисциплінарного провадження.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, зважаючи на доведеність з боку відповідача правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з державної служби як такого, що ґрунтується на обставинах, які встановлені у межах дисциплінарного провадження на підставі належних та допустимих доказів, а також зважаючи на пропорційність застосованого Держмитслужбою дисциплінарного стягнення, суд дійшов висновку про правомірність наказу Держмитслужби від 09.09.2024 № 31-дс та, відповідно, відсутність підстав для його скасування.

Зважаючи на правомірність оскаржуваного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення його з посади, суд також дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів судового захисту прав позивача за вказаним позовом.

Беручи до уваги результат розгляду справи, підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

У судовому засіданні 27.03.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлено 07.04.2025.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.