Справа № 947/33660/24
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана через його представника адвоката Дмитришиної Т.І., якою просить визнати причину пропуску строку на звернення до суду поважною та поновити строк на подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності; визнати протиправною та скасувати постанову № 12 від 02.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмір 25500,00 гривень; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити; виконавче провадження серії ВП № 76163801 від 07.10.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 51000,00 гривень закрити.

Позов обґрунтовано тим, що позивач не згоден з постановою відповідача, вважає її протиправною, прийнятою з порушенням вимог актів законодавства України, оскільки фактично розгляд справи про адміністративне правопорушення не відбувався, відсутні докази, які б могли підтвердити провину ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а також відповідачем порушені процедурні приписи законодавства при складанні протоколу та прийнятті вказаної постанови, тому вона підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі закриттю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2024 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Гниличенко М.В. від 28.10.2024 року, приймаючи положення ч.1,2 статті 123 ЦПК України, вважаючи поважними викладені позивачем у позові причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, а також враховуючи відповідність поданої до суду заяви вимогам ст.ст.160,161 КАС України, прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

16.12.2024 року представником відповідача було надано до суду заяву про залишення даного позову без розгляду, з підстав пропуску процесуального строку на звернення до суду з даним позовом без поважних на те причин.

В обґрунтування даного клопотання, представник відповідача посилався на те, що оскаржувана позивачем постанова була винесена в межах розгляду відносно останнього справи про адміністративне правопорушення та за наслідком складення 02.07.2024 року протоколу №12, що відбувалось при особистій присутності позивача в будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 . Представник відповідача вказує, що в матеріалах адміністративної справи №12 міститься дата та підпис отримання позивачем постанови, крім того протокол № 12 було складено 02.07.2024 року при особистій присутності позивача, останнім було представлено паспорт громадянина України, РНОКПП, медичні документи. Також, позивача ознайомлено з нормативно-правовими актами та ним власноручно на окремому аркуші було написано пояснення про відмову у проходженні ВЛК. Підставою складання протоколу стало порушення позивачем вимоги частини першої-другої статті 17 Закону України «Про оборону України», абзацу 4 пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення регламентовано ст.289 КУпАП, де зазначено десятиденний строк оскарження постанови.

Представник позивача у попередніх судових засіданнях заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, пояснивши, що позивача затримали та незаконно утримували в ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 30.06.2024 року по 02.07.2024 року, змушуючи пройти військово-лікарську комісію, дійсно позивач був присутній при складанні протоколу та поставив підпис, але безпосередньо розгляду адміністративної справи відносно нього не відбувалось, оскільки 02.07.2024 року о 14.55год було складено протокол, та призначення розгляду адміністративної справи на 02.07.2024 року о 14.55год. суперечить часу складання протоколу, тому позивач копію постанови не отримував, не було надіслано копію постанови і засобами поштового зв`язку, лише після відкриття виконавчого провадження та отримання повідомлення 08.10.2024 року, позивач звернувся до суду з позовом, що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд справи у відповідності до ст.ст.124-130 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дмитришина Т.І. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, якою просили розглянути справу без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету відповідача, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням положень ч.1 ст.205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Як встановлено під час розгляду справи, 02.07.2024 року командиром 2 відділення охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом ОСОБА_3 відносно позивача ОСОБА_1 було складено Протокол № 12, яким притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП./а.с.9/.

Згідно Протоколу суть адміністративного правопорушення була викладена наступним чином: 02 липня 2024 року о 14.55 хв. ОСОБА_1 порушив вимоги частини першої-другої статті 17 Закону України «Про оборону України», абзац 4 пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Встановлено порушення норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині не виконання конституційного обов`язку громадянина щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, невиконання військового обов`язку згідно із законодавством, відмова від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

З вказаного протоколу вбачається, що останній складено в присутності ОСОБА_1 , яким проставлено підпис та його повідомлено про дату та час розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, яку призначено на 02.07.2024 року о 14 год.55 хв./а.с.52/

Також, 02.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_1 була винесена постанова № 12 про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП./а.с.51/

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не проходження медогляду для визначення придатності до військової служби; не уточнення протягом 60 днів своїх військово-облікових даних; нез`явлення за повісткою; ненадання під час мобілізації будівлі, споруди, транспортного засобу та іншого майна тощо.

При дослідженні тексту копії постанови № 12 від 02.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, власноручно не отримував, також відсутні докази щодо поштового відправлення вказаної постанови позивачу за місцем його проживання та реєстрації, зазначеним у протоколі та постанові АДРЕСА_2 .

У постановочної частини постанови вказано, що на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 25500,00 грн., який повинен бути сплачений у 15 денний строк з дня вручення даної постанови. Також, вказано, що постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст.287-289 КУпАП у вищому органі або до відповідного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Представник позивача у позові зазначає, що ОСОБА_1 незаконно утримували протягом трьох днів (з 30.06.2024 року по 02.07.2024) року у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час розгляду адміністративної справи та винесення постанови ОСОБА_1 не був присутнім, постанову не отримував, тому 09.07.2025 року адвокат Дмитришина Т.І. з метою отримання постанови, яка винесена за результатами розгляду протоколу № 12 про адміністративне правопорушення від 02.07.2024 року, надіслала адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, відповіді на адвокатський запит не було отримано, внаслідок чого при зверненні до суду з вказаним позовом представником позивача було заявлено клопотання про витребування оскаржуваної постанови.

07.10.2024 року постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шевченко М.Т. відкрито виконавче провадження № 76163801 з виконання постанови № 12, виданої 02.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 51000 грн.

Представник позивача зазначає, що позивач дізнався лише 08.10.2024 року з отриманням повідомлення про відкриття виконавчого провадження №76163801 про стягнення з нього по постанові № 12 від 02.07.2024 року адміністративного стягнення у розмірі 51000 грн., тому просить визнати суд причину пропуску строку звернення до суду поважною та поновити строк на подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови.

Представником відповідача було надано до суду заяву про залишення даного позову без розгляду, з підстав пропуску процесуального строку на звернення до суду з даним позовом без поважних на те причин.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 19 Конституції закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Керуючись ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

За визначенням ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини другої ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Поряд з тим, частиною першою ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що представником позивача у позові поставлено питання про поновлення пропущеного строку та поважності причин його пропуску, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 під час розгляду адміністративної справи та винесення постанови не був присутнім, постанову засобами поштового зв`язку не отримував, підписався під примусом у протоколі, та лише після отримання 08.10.2024 року повідомлення про відкриття виконавчого провадження №76163801 від 07.10.2024 року дізнався про накладення на нього штрафу, тому в установлений законом строк звернувся з позовом до суду.

Необхідно зазначити, що пропуск строку передбаченого ч.5 ст.122 КАС України не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 у порядку ч.1 ст.121 КАС України, обґрунтовано причини пропуску ним строку на оскарження постанови № 12 від 02.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, отримавши повідомлення про відкриття виконавчого провадження - 08.10.2024 року.

Приймаючи вищевказане, враховуючи відповідність поданої до суду заяви вимогам статей 160, 161 КАС України, з метою забезпечення позивачеві доступ до суду, суддею Київського районного суду міста Одеси 28.10.2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання, що свідчить про поновлення судом відповідного строку на звернення до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 , поданої через свого уповноваженого представника Ткачова А.В., про залишення вищевказаної позовної заяви без розгляду, а тому, в задоволенні такої заяви належить відмовити.

Як вбачається із вказаного протоколу № 12 від 02.07.2024 року, що його складено о 14 год.55 хв. в присутностіОСОБА_1 , яким проставлено підпис на підтвердження: роз`яснення йому змісту 63 Конституції України; прав та обов`язків передбачених ст.268 КУпАП; відсутності пояснень і зауважень щодо змісту протоколу; як і на підтвердження обізнаності про призначену дату, час і місце розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, за наслідком складеного даного протоколу, яку було призначено на 02.07.2024 року о 14 год. 55хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , кабінет №48; як і на підтвердження отримання копії даного протоколу. Крім того, представником відповідача було надано заяву ОСОБА_1 , подану 02.07.2024 року на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , якою він засвідчив відмову від проходження ВЛК, оскільки просив питання проходження комісії перенести за місцем його реєстрації у АДРЕСА_3 .

Проте, суд звертає увагу на той факт, що дата та час складення протоколу «02.07.2024 року о 14 год.55хв» співпадає з датою та часом розгляду відносно ОСОБА_1 адміністративної справи «02.07.2024 року о 14 год.55хв» в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , кабінет №48, що свідчить про те, що фактично позивач був присутній при складанні протоколу № 12 «02.07.2024 року о 14 год.55хв», про що поставив власноручно підпис, однак розгляду адміністративної справи не відбулось, підпис позивача про її отримання відсутній, протилежного представником відповідача не доведено.

Оскаржувана копія постанови не містить інформації про її отримання або надіслання засобами поштового зв`язку, крім того на адвокатський запит щодо отримання копії постанови відповідачем відповіді не було надано.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Порядком визначено процедуру перевірки військово-облікових документів громадян. Під час перевірки військово-облікового документа ( військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процессу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото-та відеофіскації.

Зазначені норми законодавства вказують на прямий обов`язок, а не право, здійснювати фото-та відеофіскації перевірки документів уповноваженими особами.

Між тим, відповідна фото-та відеофіксація перевірки документів позивача зі сторони відповідача не зійснювалась, а отже зі сторони відповідача наявні процедурні порушення при винесені оскаржуваної постанови № 2384 від 22.10.2024 року, не підтверджено відповідними доказами, окрім лише посилання сторони відповідача у відповідному протоколі та в оскаржуваній постанові.

Суд зазначає, що згідно з пунктами 1, 3 частиною 1 статті 22 Закону України №3543-XII, громадяни зобов`язані, у тому числі: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу власті.

Пунктами 49, 54 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за №560 передбачено, що у період проведення мобілізації уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, або Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка.

У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачеві вручалась повістка для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, та останній відмовлявся від її отримання, відповідачем до суду не надано.

Суд зазначає, що пунктами 70-71 вказаного Порядку №560 передбачено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік.

Разом з тим, згідно з пунктом 72 Порядку, рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до пункту 74 Порядку, у редакції станом на час скоєного спірного адміністративного правопорушення, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісіюза формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Вказане також передбачено пунктом 3.1 глави 3 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра Оборони України 14.08.2008 №402, у редакції станом на час скоєного спірного адміністративного правопорушення, яким визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Однак, відповідачем не надано до суду жодних належних доказів на підтвердження того, що відносно позивача виносилось керівником ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду військовозобов`язаного для проходження військової служби та на підставі відповідного рішення керівником ІНФОРМАЦІЯ_6 видавалось відповідне направлення на ім`я ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку від 16.05.2024 року за №560, як і доказів, що відповідне направлення було зареєстровано в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видавалось резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Отже, доказів, що ОСОБА_1 вручалось під підпис відповідне направлення, відповідачем до суду не надано, а відтак не доведено підстави для проходження ОСОБА_1 відповідного медичного огляду військово-лікарською комісією, від якого як вказує відповідач позивач відмовився, що свідчить про недотримання процедури направлення позивача на відповідний огляд, а також порушення процедури під час складення протоколу №12 від 02.07.2024 року.

Таким чином, відповідачем не надано до суду належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, які слугували підставою для розгляду відповідної справи про адміністративне правопорушення та винесення спірної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, усі сумніви повинні трактуватись на користь особи, що притягується до відповідальності.

Суд акцентує увагу, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні просив не розглядати вимогу позову щодо закриття виконавчого провадження №76163801 від 07.10.2024 року відносно ОСОБА_1 про стягнення 51000,00 грн. Вимог щодо стягнення судового збору у разі задоволення позову, представником позивача у позові та в суді також не заявлено.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 від 02 липня 2024 року № 12 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 25500,00 гривень скасувати, та провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.04.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко