Справа № 280/1664/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 квітня 2025 року Справа № 280/1664/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровського відділу ДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (69006, м. Запоріжжя, вул.Лобановського, 10 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (69036, м. Запоріжжя, проспект Маяковського, 20-А, ) про визнання протиправною постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Дніпровського відділу ДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі третя особа), в якій позивач (з урахуванням уточненої позовної заяви) просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2025 року ВП №77008949 винесену старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі, Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Носенко Станіславом Олександровичем.

В обґрунтування позову зазначено, що 12 грудня 2024 року на поданий адвокатський запит представником позивача отримано постанову про накладення штрафу від 05 грудня 2024 №22, винесену Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 170 000,00 грн. за створення перешкоди шляхом невиконання встановленого Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» №2735 вимог посадових осіб, які здійснюють державний ринковий нагляд у проведенні позапланової перевірки характеристик продукції. Вказує, що зазначена постанова в строк 20 грудня 2024 року (тобто в межах десятиденного терміну) оскаржена до Запорізького окружного адміністративного суду справа №280/11858/24. 29 лютого 2025 року від установи банку позивачу стало відомо про те, що старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі, Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Носенко Станіславом Олександровичем відкрито виконавче провадження №77008949 по примусовому виконанні постанови Головного управлінням Держпродспоживслужби Запорізькій області про накладення штрафу від 05 грудня 2024 №22, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 170 000,00 грн. В рамках даного провадження накладено арешти на рахунки позивача, відкриті в установах банку. При цьому, самої постанови про відкриття виконавчого провадження або якогось документа, щодо даного провадження на момент арешту рахунків позивач не отримував. Оскільки постанова про відкриття виконавчого в позивача була відсутня, і підстави про відкриття він дізнався лише з банківського повідомлення про арешт рахунку, то 29 січня 2025 року позивач направив до Дніпровського ВДВС заяву про закриття виконавчого провадження та скасування накладених арештів, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження постанова про застосування штрафу не набрала чинності та не підлягала примусовому виконанню. Однак, відповіді на таку заяву позивачем отримано не було. Також, 11 лютого 2025 року позивачем на електронну адресу третьої особи направлено адвокатський запит та звернення про відкликання з виконавчої служби постанови про накладення штрафу від 05 грудня 2024 № 22 як такої, що подана передчасно та без наявності підстав визначених законом. Однак, у задоволенні заяви позивачу відмовлено. Лише 10 лютого 2025 року представником позивача, отримана постанова про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2025 року № 77008949 з кодифікатором доступу 99БВВ55299Е2 до електронного виконавчого провадження. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, позивач виявив, що 26 грудня 2024 року третьою особою на адресу відповідача направлено заяву про відкриття виконавчого провадження по постанові про накладення штрафу №22 від 05 грудня 2024 року. Постанова про накладення штрафу №22 від 05 грудня 2024 року містить відмітку про набрання чинності з 10 грудня 2024 року. 14 лютого 2025 року до відповідача в порядку статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» подана скарга з вимого скасування постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2025 року ВП №77008949 та накладення в рамках даного провадження арештів у зв`язку із тим, що заява про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанні постанови Головного управлінням Держпродспоживслужби Запорізькій області про накладення штрафу від 05 грудня 2024 №22 подана передчасно та містить невірну дату набрання законної чинності. Однак, 27 лютого 2025 року позивачем одержано відмову у задоволенні заяви про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2025 року ВП №77008949 та накладення в рамках даного провадження арештів, що суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на вказане позов просить задовольнити.

Ухвалою судді від 12 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статей 160-161 КАС України та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали судді подати до суду уточнюючий адміністративний позов із зазначенням у ньому правильного визначення відповідачів та предмету позову з урахуванням положень статей 21, 172 КАС України.

20 березня 2025 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви, зокрема, до суду, до відкриття провадження у справі подано уточнений позов, з урахуванням якого вимоги заявлено виключно до Дніпровського відділу ДВС у м.Запоріжжі, Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса).

Ухвалою судді від 24 березня 2025 року прийнято уточнену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку статті 287 КАС України. Залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати до суду завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №77008949.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами та подав 27 березня 2025 року до суду відзив на позов у якому зазначає, що з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", отримавши матеріали щодо відкриття виконавчого провадження державний виконавець здійснює аналіз чи наявна підстава для відкриття виконавчого провадження, а саме заява стягувача та оригінал виконавчого документа. В даному випадку наявна заява від 26 грудня 2024 року за вихідним №5.1-08.1-10/4573 ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №22 від 05 грудня 2024 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 170 000 грн. штрафу. До заяви третьою особою доданий оригінал виконавчого документа (постанова № 22 від 05 грудня 2024 року). Окрім того, державний виконавець здійснює аналіз та виключає підстави визначені пунктом 4 статті 4 Закону для повернення стягувачу органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання виконавчого документа. Вказує, що після одержання заяви про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що виконавчий документ відповідає вимогам визначеним статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, звертає увагу суду на те, що надавати оцінку правомірності діям ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області при складанні постанови про накладення штрафу та внесення в постанову даних обов`язкових для виконавчого документа державний виконавець Законом України «Про виконавче провадження» не наділений повноваженнями. Відтак, оскаржувана постанова про відкриття провадження є правомірною та скасуванню не підлягає. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.

28 березня 2025 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надійшли пояснення, в яких зазначено наступне. 05 грудня 2024 року Головним управлінням винесено постанову про накладення штрафу №22 на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 170 000 грн., примірник якої направлено на адресу позивача

06 грудня 2024 року. Згідно положень статей 74, 75 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний акт набирає чинності стосовно учасника адміністративного провадження з дня доведення його до відома відповідної особи, якщо інший строк набрання ним чинності не передбачено законом або самим адміністративним актом. Спосіб доведення адміністративного акта до відома особи визначається адміністративним органом відповідно до цього Закону, якщо інший спосіб не передбачений законом. Доведення адміністративного акта до відома особи здійснюється шляхом, зокрема, вручення акта або надсилання його поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). Інформація про час та спосіб доведення адміністративного акта до відома особи фіксується адміністративним органом у матеріалах справи. Якщо час отримання адміністративного акта, надісланого поштою, електронною поштою або переданого з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, не зафіксовано, такий адміністративний акт вважається доведеним до відома особи на п`ятий календарний день з дня його надсилання адміністративним органом, крім випадків, якщо адміністративний акт не надійшов до особи або надійшов пізніше. На виконання зазначених вимог Закону Головним управлінням у постанові проставлено дату набрання чинності 10 грудня 2024 року. Таким чином, порушень з боку Головного управління в проставленні дати набрання чинності не було. Оскільки позивачем у п`ятнадцятиденний строк з дня доведення до його відома постанови не сплачено штраф до державного бюджету, тому Головним управлінням на виконання частини 7 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» 26 грудня 2024 року надіслано для примусового виконання постанову Головного управління від 05 грудня 2024 року № 22 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Також, вказує про хибність доводів позивача стосовно того, що постанова Головного управління про накладення штрафу від 05 грудня 2024 року № 22 не підлягає примусовому виконанню в силу статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не визнана законом виконавчим документом. В задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 05 грудня 2024 року Головним управлінням винесено постанову про накладення штрафу №22 (далі Постанова № 22), якою за порушення вимог пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 170 000 грн. (10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У Постанові № 22 зазначено, що у разі невиконання зазначеної постанови у 15-денний строк з дня її отримання, примусове виконання цієї постанови здійснюватиметься органами державної виконавчої служби в порядку Закону України про виконавче провадження.

Примірник Постанови № 22 Головним управлінням направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 листом від 06 грудня 2024 року №Вих.-5.1-08.1-10/4340 та вручено члену родини позивача 13 грудня 2024 року.

Не погодившись із правомірністю винесення третьою особою Постанови № 22 позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом в адміністративній справі № 280/11858/24 в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 05 грудня 2024 №22 винесену Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 170 000,00 грн. за створення перешкоди шляхом невиконання встановленого Законом України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції вимог посадових осіб, які здійснюють державний ринковий нагляд у проведенні позапланової перевірки характеристик продукції.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року Справа № 280/11858/24 у задоволенні позову відмовлено. У мотивувальній частині вказаного судового рішення суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 05 грудня 2024 року № 22 про накладення штрафу у розмірі 170000 грн. прийнята відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений законодавством України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для її скасування.

26 грудня 2024 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області Постанову № 22 надіслано для примусового виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) разом із заявою про відкриття виконавчого провадження.

29 січня 2025 року державним виконавцем, на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77008949, з примусового виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 05 грудня 2024 №22 про стягнення з ОСОБА_1 на кристь Держпродспоживслужби коштів у сумі 170 000,00 грн.

Також, 29 січня 2025 року державним виконавцем, на підставі статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору №77008949, з примусового виконання постанови № 22, виданої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області про стягнення штрафу у розмірі 170 000 грн. та постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 17 000 грн.

Окрім того, 29 січня 2025 року державним виконавцем на підставі статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №77008949, з примусового виконання постанови № 22, виданої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області про стягнення штрафу у розмірі 170 000 грн. та визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 415,00 грн.

Також, 29 січня 2025 року державним виконавцем, на підставі статей 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника у зв`язку із невиконанням позивачем постанови про відкриття провадження за Постановою № 22.

Окрім того, у зв`язку із оскарженням позивачем Постанови № 22 в судовому порядку, державним виконавцем, відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», 27 лютого 2025 року винесено постанову про відкладення виконавчих дій з примусового виконання Постанови № 22 до 13 березня 2025 року, а постановою від 13 березня 2025 року до 27 березня 2025 року.

Вважаючи, що Постанова № 22 передана до органів державної виконавчої служби передчасно, а державний виконавець мав закрити виконавче провадження ВП №77008949, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1403-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4)ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

За змістом частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

Згідно із частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові № 22 зазначено, що у разі несплати 170 000,00 грн. у 15-денний строк з дня її отримання, примусове виконання цієї постанови здійснюватиметься органами державної виконавчої служби в порядку Закону України про виконавче провадження

Вказана постанова має усі передбачені законом реквізити, в тому числі і строк пред`явлення рішення до виконання.

Слід звернути увагу, що позивачем та його представником в позові не зазначено які норми Закону №1404-VIII порушено відповідачем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, яку він просить скасувати посилаючись на твердження, що при пред`явленні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності до примусового виконання, порушено право на її оскарження в судовому порядку. Однак, в постанові № 22, виданої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області зазначено дату винесення постанови 05 грудня 2024 року та дату набрання постановою законної сили 10 грудня 2024 року та строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців з дня набрання чинності, вказаною постановою.

Судом встановлено, що постанова № 22 направлена на адресу позивача листом від 06 грудня 2024 року №Вих.-5.1-08.1-10/4340 та одержана членом родини позивача13 грудня 2024 року.

Згідно положень статей 74, 75 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний акт набирає чинності стосовно учасника адміністративного провадження з дня доведення його до відома відповідної особи, якщо інший строк набрання ним чинності не передбачено законом або самим адміністративним актом.

Спосіб доведення адміністративного акта до відома особи визначається адміністративним органом відповідно до цього Закону, якщо інший спосіб не передбачений законом.

Доведення адміністративного акта до відома особи здійснюється шляхом, зокрема, вручення акта або надсилання його поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

Інформація про час та спосіб доведення адміністративного акта до відома особи фіксується адміністративним органом у матеріалах справи.

Якщо час отримання адміністративного акта, надісланого поштою, електронною поштою або переданого з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, не зафіксовано, такий адміністративний акт вважається доведеним до відома особи на п`ятий календарний день з дня його надсилання адміністративним органом, крім випадків, якщо адміністративний акт не надійшов до особи або надійшов пізніше.

Враховуючи положення статей 74, 75 Закону України «Про адміністративну процедуру», дату направлення на адресу позивача Постанови № 22 (06 грудня 2024 року) Головним управлінням у Постанові № 22 проставлено дату набрання чинності нею 10 грудня 2024 року.

При цьому суд звертає увагу позивача, що обов`язок щодо надсилання Постанови № 22, а також проставлення відмітки про набрання законної сили та всіх інших реквізитів виконавчого документа, в даному випадку покладено на Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області.

Однак, у цій справі відповідачем є виконавча служба, предметом спору - постанова старшого державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а тому питання щодо дотримання процедури надіслання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також проставлення у ній відмітки про набрання законної сили, не може бути спірним у даному випадку.

З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що державний виконавець, за наявності відмітки у постанові про набрання нею чинності, не наділений законом повноваженнями перевіряти обставини надсилання позивачеві даної постанови, яка є виконавчим документом, фактичне одержання позивачем постанови, дату такого одержання, а також перевіряти передчасність проставлення у ній уповноваженим органом відмітки про набрання законної сили.

Означеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2023 року по справі №380/16826/21.

Суд також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 06 травня 2020 року у справі №815/6844/17 відповідно до яких, органи ДВС і приватні виконавці у силу Закону України «Про виконавче провадження» не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку, перевірки правильності заповнення найменувань сторін виконавчого провадження тощо. Отримавши виконавчий документ, державний виконавець обтяжений обов`язком винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня.

Отже, суд зазначає, що оскаржувана постанова від 29 січня 2025 року про відкриття виконавчого провадження №77008949 винесена державним виконавцем в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством та з дотриманням принципів обґрунтованості та законності.

З приводу доводів позивача, що після одержання заяви про закриття провадження №77008949 у зв`язку із передчасністю направлення третьою особою заяви про відкриття виконавчого провадження, старший державний виконавець мав закрити таке виконавче провадження, суд зазначає, що передчасність подання заяви про відкриття виконавчого провадження з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для закриття виконавчого провадження.

При цьому, суд враховує, що у зв`язку із оскарженням Постанови № 22 в судовому порядку, державним виконавцем на виконання вимог статті 32 Закону №1404-VIII, до ухвалення Запорізьким окружним адміністративним судом рішення у справі № 280/11858/24, яким вирішувалось питання правомірності винесення третьою особою Постанови № 22, двічі відкладались виконавчі дії з примусового виконання Постанови № 22. Тобто, після одержання інформації про оскарження Постанови № 22 в судовому порядку, старший державний виконавець вжив необхідних заходів з метою невиконання виконавчого документа, який міг бути визнаний протиправним та скасованим Запорізьким окружним адміністративним судом, внаслідок ухвалення рішення у справі № 280/11858/24.

Також, суд не погоджується із доводами позивача що, постанова третьої особи не є виконавчим документом та не підлягає виконанню Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі, Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), в порядку Закону №1404-VIII з огляду на наступне.

Так, пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно абзацу 11 частини 7 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року № 2735-VI визначено, що у разі несплати штрафу в зазначений строк примусове виконання постанов про накладення штрафу здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З вищевикладеного вбачається, що Постанова № 22, винесена третьою особою про накладення штрафу є виконавчим документом, яка з урахуванням абзацу 11 частини 7 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» може бути пред`явлена до примусового виконання до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також наявність чинної на час розгляду справи Постанови № 22, обмежений строк пред`явлення Постанови № 22 до виконання, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровського відділу ДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання протиправною постанови та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 07 квітня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов