Справа № 638/17283/24
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/42/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участі секретаря судового засідання Комлєвої К.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Хоменка Євгена Олександровича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в:

Хоменко Євген Олександрович, який представляє інтереси Бреславського Максима Юрійовича, звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом в якому просив скасувати постанову, складну інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Ткаченком Віктором Анатолійовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі серії ЕНА№3001759 від 07.09.2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, стягнення штрафу в розмірі 340, 00 грн, судових витрат та витрат, пов`язаних з надання правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою серії ЕНА№3001759 від 07.09.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що він 07 вересня 2024 року близько 16:00 год керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz E220D, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався трасою Київ Харків, та був зупинений інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ткаченком В.А., який повідомив, що причиною зупинки є перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів на 31 км/год , що свідчить про порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху. В подальшому 07.09.2024 о 16:30 год інспектор виніс постанову про адміністративне правопорушення ЕНА №3001759, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосував стягнення у вигляді штрафу у розмірі 310, 00 гривень.

Вказав, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження порушення перевищення ним швидкості, неможливо точно встановити, на якому відрізку автодороги зафіксовано перевищення швидкості, адже на ділянці дороги знаків, які б інформівали про те, що вона знаходилась в населеному пункті не було і вона вважала, що населений пункт вже закінчився та вона вже його проїхала, оскільки забудови населеного пункту скінчились та попереду був відсутній знак «закінчення населеного пункту», або він був відсутній взагалі. Постанова не містить даних про широту та довготу місця вимірювання швидкості руху, що може вказувати на те, що на момент фіксування поліцейським швидкості руху автомобіля вона вже перебувала поза межами населеного пункту.

Зазначає, що технічний засіб, яким було зафіксовано нібито перевищення швидкості позивачем, а саме лазерний вимірювач швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20 використовувався не шляхом його монтування/розміщення по зовнішньому периметру автомобільної дороги міжнародного значення Київ-Харків або будівель, розташованих на вказаній дорозі, а використовувався патрульним поліцейським в ручному режимі. Наведене свідчить про те, що результати будь-яких вимірювань технічного засобу - лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20, в тому числі і щодо позивача, є такими, що отримані з порушенням вимог частини 1 статті 40 Закону № 580-VIII, є недопустимими і не могли використовуватись як доказ винуватості позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року провадження по справі відкрито.

31.10.2024 року до суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на адміністративний позов, а якому вона зазначає, що під час несення служби 07.09.2024 року в Полтавській області, Полтавського району, с. Супрунівка, вул. Київська, 4Д, екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCfm LTI 20/20 було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: ОСОБА_1 водій транспортного засобу Mercedes-Benz E220D, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 81 км/ год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 31 км / год,, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія та пояснив суть правопорушення. Після цього попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію » та пункту 2.4 (а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу та надав запитувані документи для перевірки. Позивача було ознайомлено із всіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. За результатом розгляду справи винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП. До постанови в якості доказу долучено фото та відео, відзняті за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000800), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення. Зазначає, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу, що передбачено інструкцією із експлуатації, як передбачено і використання із рук.

Відповідач є працівником Управління патрульної поліції у Полтавській області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ.

Таким чином, Відповідач мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

В постанові Верховного суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у тому випадку, якщо воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

А отже, інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення Позивачем ГІДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, розглядаючи дану справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. На підставі викладеного просила відмовити у задоволені позовних вимог.

07.11.2024 року від представника позивавча надійшов відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що Відповідачем надано відзив на позовну заяву лише 31.10.2024 року, тобто, з порушенням строку встановленого ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2024 року, не зазначив поважності пропуску такого строку та не звертався до суду з клопотанням про його поновлення.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача у відкритому судовому засіданні, суд встановив.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№3001759 від 07.09.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що він 07 вересня 2024 року близько 16:00 год керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz E220D, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався трасою Київ Харків, та був зупинений інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ткаченком В.А., який повідомив, що причиною зупинки є перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів на 31 км/год , що свідчить про порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху. В подальшому 07.09.2024 о 16:30 год інспектор виніс постанову про адміністративне правопорушення ЕНА №3001759, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосував стягнення у вигляді штрафу у розмірі 310, 00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306 (далі ПДР України).

За п.1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст.283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Пунктом 33 ПДР України передбачено, що дорожні знаки є одним з основних засобів організації дорожнього руху і призначені для інформування його учасників про умови, режими і напрямки руху, місцях розміщення об`єктів сервісу тощо.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.4 «в» ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» забороняє рух усіх механічних транспортних засобів. Дія знаку поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що рух механічного транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.2«Рух механічних транспортних засобів заборонено» є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку ч.1ст. 122 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування в адміністративних справах.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина 1 ст.76 КАС України, передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За правилами п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026 (далі Інструкція №1026) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Слід відзначити, що в силу вимог ст. 251 КУпАП візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення ПДР.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а саме: фото- або відеозаписом правопорушення.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17).

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 3 та 4 статті 70 КАС України передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як встановлено під час судового розгляду, оскаржувана постанова не містить посилання на належні допустимі докази , які б підтверджують описані у постанові обставини , встановлені при розгляді справи, оскільки зупинка транспортного засобу позивача відбулась на ділянці траси, на якій не встановлено знак 5.10 Правил дорожнього руху.

Інспектором не надано жодного доказу щодо способу використання приладу TruCam, враховуючі, що інспектор, використовуючи прилад TruCam тримав його в руках, яким здійснено вимірювання , яким здійснено вимірювання швидкості руху автомобіля Позивача, що свідчить про посилання в постанові ЕНА №3001759 на належні докази, які отримані в протиправний спосіб.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №758/8181/23.

Крім того, Позивачем під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, заявлялося інспектору 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ТкаченкуВ.А. клопотання про перенесення розгляду справи до м. Харкова для надання можливості залучення до розгляду справи захисника - адвоката, однак працівником поліції було відмовлено в задоволенні даного клопотання.

Згідно ст. 268 КУПАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ткаченко В.А. не було вжито жодних дій щодо надання Позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому, і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у постановах від 26 травня 2020 року у справі №640/16220/16-а, від 15 квітня 2020 року у справі №524/3644/17, від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а, а також постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 742/69/33/23 від 09.04.2024.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому числі і право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається в тому числі коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення та в разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху. Тобто фактично, в даних випадках, притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах, зокрема у сфері забезпечення дорожнього руху передбачає фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови ЕНА №30001759 від 07.09.2024 року обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання постанов протиправними, то суд звертає увагу, що такі до задоволення не підлягають, оскільки при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд обмежений повноваженнями, визначеними ч. 3 ст. 286 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.286 КАС України, ст.ст.241, 242, 246 КАС України, ст.287 КУпАП суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Хоменка Євгена Олександровича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Скасувати Постанову серії ЕНА №3001759 від 07.09.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін