Справа № 300/625/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2025 р. справа № 300/625/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Державного підприємства "417 управління начальника робіт" про стягнення податкового боргу в сумі 311058,48 грн.,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося в суд із позовною заявою до Державного підприємства "417 управління начальника робіт" про стягнення податкового боргу в сумі 311058,48 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 311058,48 грн., який виник у зв`язку із несплатою податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, орендної плати з юридичних осіб, земельного податку з юридичних осіб, фінансових (штрафних) санкцій, пені та адміністративних штрафів. Враховуючи те, що у встановлений законом строк та ігноруючи податкову вимогу, надіслану відповідачу, сума податкового боргу добровільно не сплачена, позивач просить позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємстве "417 управління начальника робіт" 24.02.1997 зареєстроване як юридична особа та взяте на облік, як платник податків контролюючим органом.
Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок адміністрування податків і зборів визначають положення Податкового кодексу України.
При вирішенні даного спору судом застосовані нормативно - правові акти в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що за приписами статті 36 Кодексу є податковим обов`язком.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.2 статті 36 Податкового кодексу України).
Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3 статті 37 Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Що стосується заборгованості по податку на додану вартість.
Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає зарахуванню/відшкодуванню до/з державного бюджету, а також строки проведення розрахунків та подання звітності регулюються статтями 49, 200-203 Податкового кодексу України, зокрема, відповідно до п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Згідно з пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України cума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Судом встановлено, що відповідачем до контролюючого органу подано декларації та уточнюючі розрахунки з податку на додану вартість, у яких самостійно задекларовано суми податку, що підлягали сплаті, зокрема:
- уточнюючі розрахунки від 15.11.2021 за січень 2019 року на суму 200 грн.; від 15.11.2021 за травень 2018 року на суму 2405 грн.;
- уточнюючий розрахунок від 17.06.2024 за квітень 2024 року на суму 4166 грн.;
- податкові декларації від 20.06.2024 за травень 2024 року на суму 6356 грн.; від 19.07.2024 за червень 2024 року на суму 4630 грн.;
- уточнюючого розрахунку до податкової декларації за січень 2019 року поданої 15.11.2021 на суму 6 грн. фінансових(штрафних санкцій);
- уточнюючого розрахунку по податковій декларації за травень 2018 року, поданої 15.11.2021 року на суму 72 грн. фінансових(штрафних санкцій)(а.с.42-86).
Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Таким чином, суд приходить до висновку, що самостійно визначене грошове зобов`язання відповідача з податку на додану вартість зазначене ним у податкових деклараціях, є узгодженими з дня подання таких декларацій.
Однак, у даному випадку відповідач не здійснив сплату самостійно задекларованих сум податку на додану вартість в розмірі 175997 грн., що утворило борг у вказаній сумі.
Податковий контроль, як визначено підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
За приписами п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 04.01.2022 проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Державним підприємством "417 управління начальника робіт" за листопад 2021 року, за результатами якої складено акт №19/09-19-18-12-14 (а.с.40).
Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів, 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
За результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Державним підприємством "417 управління начальника робіт" за лютий 2020 року контролюючим органом 25.01.2021 складено акт №340/09-19-04-15 (а.с.42).
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 02.03.2023 проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Державним підприємством "417 управління начальника робіт" за січень 2023 року, за результатами якої складено акт №1136/09-19-04-10-15 (а.с.34).
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 05.07.2023 проведено камеральну перевірку дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої складено акт №7911/09-19-04-10-15 (а.с.37-38).
В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних, зокрема №4 від 15.11.2019, граничний термін реєстрації 30.11.2019, дата реєстрації 06.12.2019, №3 від 03.08.2022, граничний термін реєстрації 31.08.2022, дата реєстрації 09.09.2022, №4 від 24.01.2019, граничний термін реєстрації 15.02.2019, дата реєстрації 05.02.2020, №4, 5, 2 від 03.08.2022, граничний термін реєстрації 31.08.2022, дата реєстрації 09.09.2022, №2 від 13.11.2019, граничний термін реєстрації 30.11.2019, дата реєстрації 06.12.2019, №3 від 15.11.2019, граничний термін реєстрації 30.11.2019, дана реєстрації 06.12.2019, №2 від 15.03.2023, граничний термін реєстрації 05.04.2023, дата реєстрації 06.04.2023, №1 від 02.03.2023, граничний термін реєстрації 05.04.2023, дата реєстрації 06.04.2023, №1 від 15.05.2023, граничний термін реєстрації 05.06.2023, дата реєстрації 08.06.2023.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до підпункту 14.1.162 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
Що стосується заборгованості з податку на прибуток підприємств.
За приписами підпункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок на прибуток підприємств нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Підпунктом 137.4 статті 137 Кодексу визначено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до контролюючого органу 30.04.2024 подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2023 рік, в якій податок на прибуток нарахований в сумі 360 грн. (а.с.106-108).
Грошові зобов`язання відповідача зі сплати податку на прибуток, визначені відповідачем вказаною податковою декларацією відповідно до підпункту 54.1 статті 54 є узгодженими з моменту подання такої декларації.
Однак, у спірному випадку відповідач не здійснив сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 359,55 грн., що утворило борг на згадану суму.
В ході перевірки встановлено несвоєчасне подання декларації з податку на прибуток за 2023 рік, граничний термін подання 29.02.2024, дата фактичного подання 18.04.2024.
Податкове повідомлення-рішення позивачем надсилалося відповідачу, однак поштове відправлення повернуто контролюючому органу із відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.110 на звороті).
На підставі статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що направлене податкове повідомлення-рішення є врученим відповідачу.
Що стосується заборгованості з орендної плати з юридичних осіб.
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 281.1 статті 288 Податкового кодексу України).
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Із матеріалів справи судом встановлено, що за результатами проведення 05.07.2023 контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю (орендна плата) та плати за землю (земельний податок) Державним підприємством "417 управління начальника робіт" складено акт №7934/09-19-04-10-15 (а.с.100-102).
Що стосується заборгованості по земельному податку з юридичних осіб.
Відповідно до пункту 287.1статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 ст.287 Податкового кодексу України).
В ході проведеної 05.07.2023 камеральної перевірки (акт №7934/09-19-04-10-15 (а.с.100-102)), контролюючим органом встановлено несвоєчасну сплату суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб, задекларовану відповідачем в розмірі 2221,67 грн.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Положеннями підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
За приписами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Оскільки відповідачем відповідно до статті 56 Податкового кодексу України не порушена процедура адміністративного чи судового оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, земельного податку на орендної плати, суд приходить до переконання, що сума штрафних санкцій є узгодженою.
Що стосується заборгованості зі сплати адміністративних штрафів та інших санкцій.
Відповідно до вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На час розгляду справи податкова вимога неоскаржена та невідкликана.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Податковий борг відповідача підтверджується також довідкою про суми податкового боргу платника податків станом на 23.01.2025, витягом з інтегрованих карток обліку платника податків, які містяться в матеріалах справи в розрізі кожного платежу, розрахунком пені (а.с.7, 9-32,87-93,104-105,114-119).
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, орендної плати з юридичних осіб, земельного податку з юридичних осіб, фінансових (штрафних) санкцій, пені та адміністративних штрафів, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.
Що стосується посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 102.4 ст.102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України з 18.03.2020 по останній календарний день місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19), було зупинено перебіг строків давності, передбачених ст.102 цього Кодексу.
Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (надалі - Закон №2120-ІХ) дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупинено на період дії воєнного стану (пункт 2 розділу II Закону №2120-ІХ ).
Пунктом 3 розділу І Закону №2120-ІХ статтю 102 Податкового кодексу України доповнено пунктом 102.9 наступного змісту: "На період дії режиму воєнного стану зупиняється перебіг строків, визначних цим Кодексом, іншими законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи".
Разом з тим, з 01.08.2023 пункт 102.9 Податкового кодексу України виключено з Кодексу на підставі Закону України від 30.06.2023 №3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період воєнного стану").
Таким чином, з 18.03.2020 по 31.07.2023 перебіг строків давності, визначених ст.102 Податкового кодексу України було зупинено в силу прямої дії закону.
Зупинення перебігу позовної давності означає - що в період існування вказаних обставин позовна давність не обчислюється, від дня припинення цих обставин перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу що минув до його зупинення.
За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 року у праві № 904/3405/19 зупинення перебігу позовної давності має тимчасовий характер, коли до її строку не зараховується час існування визначених законодавством обставин, за наявності яких цей строк не спливає.
За загальним правилом, податковий борг може бути стягнуто протягом 1095 днів. З матеріалів справи вбачається, що по податку на додану вартість заборгованість виникла в результаті самостійно задекларованих сум за період з серпня 2020 по червень 2024 року та податкових повідомлень-рішень прийнятих за період з лютого 2021 року по липень 2023 року; з податку на прибуток підприємств заборгованість виникла в результаті самостійно задекларованих сум фінансових санкцій в квітні 2024 року та податкового повідомлення-рішення прийнятого в квітень 2024 року; з орендної плати з юридичних осіб та земельного податку з юридичних осіб на підставі податкових повідомлень-рішень прийнятих в серпні 2023 року; по адміністративних штрафах та інших санкціях на підставі рішення господарського суду - за період з вересня 2020 по серпень 2021 року.
За таких обставин доводи відповідача про сплив строку позовної давності не підтверджені належними та допустимим доказами.
Слід наголосити, що за загальними правилами обчислення строків у разі їх зупинення, при виникненні обставин, з якими закон пов`язує зупинення строків, їх перебіг зупиняється на весь час існування цих обставин, а від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу строків, їх перебіг продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Сума заборгованості, що є предметом стягнення в даній справі не охоплює заборгованість стягнуту згідно зі судовими рішеннями по справах №№809/2044/14, 2а-3131/10/0970, 809/1406/17, 300/2393/20, оскільки не включає та не могла включати суму 311058,48 грн., так як така по суті виникла після винесення вказаних судових рішень, тож твердження відповідача з цього приводу є помилковими (а.с.120-141).
Разом з тим, згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, не охоплюється предметом даного позову, відповідне зобов`язання не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (пункт 87.1 статті 87 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
На переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальним для вирішення даного спору.
З огляду на вказане, позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Державного підприємства "417 управління начальника робіт" про стягнення податкового боргу в сумі 311058,48 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.