Справа № 380/10901/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/10901/23 пров. № А/857/19384/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Національної поліції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 380/10901/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Національної поліції України про визнання дії та бездіяльності протиправними,

суддя у І інстанції Желік О.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся у Львівській окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі також відповідач 1, ГУНП в Житомирській області), Національної поліції України (далі також відповідач 2, НП України), в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020, за період служби з 12.03.2020 по 31.10.2020;

- зобов`язати Національну поліцію України встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020, за період служби з 12.03.2020 по 31.10.2020 у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020, за період служби з 01.11.2020 по 30.11.2020, з 11.12.2020 по 31.12.2020, з 18.02.2021 по 31.01.2023;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину невиплаченої додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020, за період служби з 01.11.2020 по 30.11.2020, з 11.12.2020 по 31.12.2020, з 18.02.2021 по 31.01.2023, у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати й виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не нараховану та невиплачену з 31.01.2023 по день фактичного погашення за доплату за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020;

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, за період служби з 24.04.2019 по 30.10.2023;

- зобов`язати Національну поліцію України встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, за період служби з 24.04.2019 по 31.11.2020, в розмірі 15 відсотків посадового окладу;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, за період служби з 01.11.2020 по 31.01.2023;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, за період служби з 01.11.2020 по 31.01.2023, в розмірі 15 відсотків посадового окладу;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати й виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не нараховану та невиплачену з 31.01.2023 по день фактичного погашення заборгованості надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачами порушено право позивача на отримання додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375, за період з 12.03.2020 по 30.11.2020, з 11.12.2020 по 31.12.2020, з 18.03.2021 по 31.01.2023 у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення, а також право на отримання надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої наказом МВС №260, за період з 24.04.2019 по 31.01.2023 в розмірі 15 відсотків посадового окладу.

З огляду на вказане позивач просить зобов`язати відповідачів здійснити йому нарахування та виплату недоотриманого грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020, за період служби з 12.03.2020 по 31.10.2020.

Зобов`язано Національну поліцію України () встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020, за період служби з 12.03.2020 по 31.10.2020 у розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020, за період служби з 01.11.2020 по 30.11.2020, з 11.12.2020 по 31.12.2020, з 18.02.2021 по 31.01.2023.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області () встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину невиплаченої додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020, за період служби з 01.11.2020 по 30.11.2020, з 11.12.2020 по 31.12.2020, з 18.02.2021 по 31.01.2023, у розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення.

Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, за період служби з 24.04.2019 по 30.10.2020.

Зобов`язано Національну поліцію України () встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, за період служби з 24.04.2019 по 30.10.2020, в розмірі 15 відсотків посадового окладу.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, за період служби з 01.11.2020 по 31.01.2023.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області () встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, за період служби з 01.11.2020 по 31.01.2023, в розмірі 15 відсотків посадового окладу.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку, із посиланням на невірне застосування норми матеріального та процесуального права.

Головне управління Національної поліції в Житомирській області в апеляційній скарзі зазначило, що згідно листа Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 09.05.2023 № 39зі/29105/05-2023 з 01.12.2020 по 17.02.2021 ОСОБА_1 нараховувалась доплата до грошового забезпечення у межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів та видатків.

Також, повідомлено що доплата на період дії карантину за період з 18.02.2021 по теперішній час поліцейським ГУНП в Житомирській області не нараховувалась і не виплачувалась у зв`язку з тим, що кошти на зазначені цілі не надходили.

Крім того вказує, що розрахунок доплати проводився відповідно до вказівки НПУ від 09.07.2021 року №8578/01/29-2021. Підставою для виплати доплати за період з 01.12.2020 по 17.02.2021 є наказ начальника ГУНП в Житомирській області від 23.07.2021 року № 853. Також зауважуємо судові, що наказ ГУНП в Житомирській області про здійснення вказаної доплати ОСОБА_1 за період з 18.02.2021 по 31.01.2023, не видавався.

Крім цього, скаржник зазначив, що наявність у позивача допуску та доступу до державної таємниці не є безумовною підставою для встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВАС України від 06.03.2013 р. у справі N К-1081/09 та постанові від 07.08.2019 року у справі № 820/5122/17.

Вказує, що доводи позивача про наявність у нього доступу до роботи з секретними документами під час проходження служби не приймаються до уваги, оскільки наявність такого доступу сама по собі не свідчить про відповідний характер роботи (в умовах режимних обмежень) та обов`язковість виплати позивачу спірної надбавки у випадку, якби вона була запроваджена під час проходження ним служби.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 380/10901/23 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог Національна поліція України зазначила, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата визначається керівником відповідного підприємства, установи, організації, органу державної влади. Доплати визначені пунктами 2, 3 Постанови №375 здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевого бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів. В період з 24.04.2019 по 31.10.2020 до персонального переліку працівників для формування щодо встановлення додаткової доплати на період дії карантину, позивач не включався.

Вказує, що наявність допуску та доступу до державної таємниці не є автоматичною підставою для встановлення відповідної надбавки. Наказ керівника про встановлення надбавки не видавався, тому в Національній поліції України у спірний період не було підстав для нарахування позивачу надбавки за займаною ним посадою.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 380/10901/23 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відзиви на апеляційній скарги, в яких заперечив проти вимог скаржників, зазначив про наявність підстав для задоволення позовних вимог та залишення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року без змін.

Крім цього, на адресу апеляційного суду надійшли додаткові пояснення від позивача та Національної поліції України.

У відповідності до частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській обласні від 07.11.2015 №lo/с прийнятий на службу до Національної поліції України на посаду заступника начальника районного відділу - начальника слідчого відділення Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 24.04.2019 №426о/с позивач проходив службу на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів виявлених ДКР (департаментом карного розшуку)) управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України.

Згідно до наказу Національної поліції України від 01.06.2020 №560о/с - з 01.06.2020 позивач продовжив службу на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах 5-го відділу (організації розслідування злочинів у сфері транспорту) управління організації досудового розслідування Головного слідчого управління Національної поліції України.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 09.11.2020 №305о/с з 01.11.2020 позивач проходив службу на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції України.

ОСОБА_1 , відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 05.02.2021 №46о/с був призначений на посаду заступника начальника районного управління поліції начальника слідчого відділення Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 30.01.2023 №43о/с позивача, полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління поліції-начальника слідчого відділення Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 31.01.2023.

Суд враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі №380/7076/23 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 у якому були заявлені наступні вимоги:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 30.01.2023 №43о/с про звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 (0062576), заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділення Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію» з 31.01.2023;

- поновити полковника поліції ОСОБА_1 (0062576) на посаді заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділення Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 01.02.2023;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області щомісячне грошове забезпечення, передбачене для посади заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділення Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області у період вимушеного прогулу з 01.02.2023 по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції, яке повинно складатися з таких нарахувань: 1) посадовий оклад 3250 грн., 2) оклад за спеціальним званням 2400 грн., 3) надбавка за стаж служби у розмірі 50% - 2825 грн., 4) надбавка за специфічні умови служби у розмірі 75% - 6356,25 грн., 5) надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% -487,50 грн., 6) середньо відсотковий розмір премії, встановлений для заступників начальника Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, який був встановлений щомісячно з 01.02.2023, 7) додаткова доплата до грошового забезпечення згідно з Постановою КМУ №375 (на період дії цієї Постанови) в розмірі 50% грошового забезпечення, 8) додаткова винагорода згідно з постановою КМУ №168 (наказом МВС №775).

На запити позивача відповідачі надали йому інформацію про нараховане та виплачене грошове забезпечення за спірні періоди. Своєю чергою позивач вважаючи, що йому протиправно не було виплачено додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 та надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання здійснити відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 нарахування та виплату позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за спірні періоди.

Крім цього, суд першої інстанції вказав, що обсяг функціональних обов`язків ОСОБА_1 на відповідних посадах та умови, яким він повинен був відповідати для того, щоб бути призначеним на ці посади та виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю, передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю. Оскільки судом встановлено та відповідачем не заперечується отримання позивачем у встановленому порядку допуску до державної таємниці, то йому повинна була призначатися надбавка у розмірі, визначеному Положенням №414.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Положення Порядку №260 окреслюють критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі-Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у складі Державного бюджету України створено фонд боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2 та її наслідками, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України зазначеної хвороби та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину. Кошти зазначеного фонду спрямовуються на додаткові доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а також доплати до заробітної плати окремим категоріям працівників, які забезпечують життєдіяльність населення, під час здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, визначений у рішенні Кабінету Міністрів України про встановлення карантину, до завершення здійснення зазначених заходів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 (далі - Постанова №375) врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.

Пунктом 1 Постанови № 375 зазначено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Пунктом 5 Постанови №375 передбачено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Згідно з пунктом 1 Постанови №375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, така доплата виплачувалась позивачу з 01.11.2020 по 31.10.2020, а потім її виплата була припинена у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування.

Докази нарахування такої доплати за інші періоди в матеріалах справи відсутні, хоча позивач перебував на тій же самій посаді і продовжував виконувати ті ж самі службові обов`язки.

Отже, з урахуванням, що сторонами не заперечувалось право позивача на спірні доплати у вказаний період, тобто відповідачами не спростовано наявність права позивача на такі доплати, посилання відповідачів на відсутність фінансування для здійснення відповідних доплат є неприйнятним, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати на період дії карантину не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.04.2023 у справі № 420/19450/21.

Тобто, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та виплату доплати до грошового забезпечення, що є предметом спору в цій справі.

Таким чином бездіяльність відповідачів щодо нездійснення позивачу доплати до грошового забезпечення як поліцейському, який забезпечував життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 12.03.2020 по 30.11.2020, з 11.12.2020 по 31.12.2020, з 18.03.2021 по 31.01.2023 є протиправною, а відтак позовні вимоги про зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину підлягають задоволенню.

Щодо права позивача на надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, передбаченої Наказом МВС №260 колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року №3855-XII (далі - Закон №3855-XII), Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 (далі - Положення № 414), Порядком та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260).

Статтею 1 Закону України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року №3855-XII (далі - Закон №3855-XII) визначено, що державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.

Відповідно до ч.1 статті 22 Закону №3855-XII залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно», а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Частиною 2 статті 22 Закону № 3855-ХІІ вказано, що допуск до державної таємниці із ступенями секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно» надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

Згідно ч. 4 статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, допуск до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.

Надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю (ч. 7 статті 22 Закону №3855-ХІІ).

Статтею 30 Закону №3855-XII визначено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Положення № 414 визначено, що особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Відповідно до п.5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно п.6 Положення №414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи. Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Абзацами 10, 11 Порядку № 260 передбачено, що надбавка за службу в умовах режимних обмежень установлюється поліцейським за займаною посадою наказом по особовому складу на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів відповідного органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу. Надбавка за службу в умовах режимних обмежень виплачується поліцейським з дня призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці, але не раніше дня оформлення допуску до державної таємниці.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів робить висновок, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці, а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи, з огляду на поставлені завдання, передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видає відповідний розпорядчий документ.

Факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці.

10. Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 січня 2021 року по справі №240/229/20, від 25.04.2018 по справі №802/74/15-а, від 27.05.2020 по справі №806/2056/18.

Як вбачається з матеріалів справи, характер роботи позивача передбачав роботу по забезпеченню режиму таємності, а також роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, у період проходження служби з 24.04.2019 по 31.10.2020 позивачу не була виплачена надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, передбачена Наказом МВС №260, про що вказано у додатках до відповіді Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ від 28.04.2023 №139зі/29/5/02-2023. У період проходження служби з 01.11.2020 по 31.01.2023 позивачу також не була виплачена надбавка за робочу в умовах режимних обмежень, передбачена Наказом МВС №260, про що вказано у відповіді ГУНП від 09.05.2023 №38зі/29/105/05-2023.

Доводи Головного управління Національної поліції в Житомирській області про те, що відносно позивача не надходили мотивовані рапорти щодо роботи останнього з документами в умовах режимних обмежень та накази керівника про встановлення та виплату надбавки, рапорт керівника структурного підрозділу, письмові погодження з режимно-секретним підрозділом відповідного органу не видавалися, не тільки не переконують колегію суддів в обгрунтованості доводів апеляційної скарги, а й додатково свідчать про порушення прав позивача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для отримання позивачем надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Оскільки сторони не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Так, у рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційних скарг, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх задоволення.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 380/10901/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник