Справа № 343/2680/24
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/2680/24
Провадження №: 2-а/343/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/2680/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "Укрпошта", про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивач просить скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, а провадження у справі закрити, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.2024 відносно нього було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення від 11.12.2024 № 1/1/11097, згідно з якою на нього накладено штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вважає, що дана постанова винесена безпідставно, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджена жодними доказами та складена з численними порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Так, диспозиція ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення закондавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно з оскаржуваною постановою, його притягнуто до відповідальності за те, що він не прибув по повістці на 14.10.2024, чим порушив абз. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також п. 2 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

Абзац 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначає, що громадяни зобов`язані надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Проте від відповідача жодних вимог щодо надання під час мобілізації будівлі, споруди, транспортного засобу чи іншого майна, власником якого є він, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням чи силам цивільного захисту не надходило.

Пунктом 2 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, передбачено, що якщо за будь-яких обставин повістка районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надійшла, громадяни призовного віку прибувають до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову на базову військову службу, визначеного указом Президента України.

В силу вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" він не підлягає до проходження базової військової служби, оскільки така передбачена для громадян України чоловічої статі, яким до дня відправлення на базову військову службу виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку. Йому ж ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 35 років.

Крім того станом на сьогодні він є батьком трьох неповнолітніх дітей, на підставі чого він отримав відстрочку до 07.02.2025.

Тобто він не вчиняв жодних дій, що передбачені нормами, які вказані в оскаржуваній постанові, а тому в його діях відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо твердження про те, що він не явився по повістці, то при розгляді адміністративної справи йому не було показано ні такої повістки, ні не було зазначено її виду. До матеріалів справи її також не долучено, що позбавляє можливості встановити, чи була взагалі така повістка, по якій би він мав з`явитися. Доказів направлення такої повістки чи її повернення до ТЦК та СП, відповідач також не надав.

Він, дійсно, проживає по АДРЕСА_1 . У поштовій скринці за вказаною адресою не було жодного повідомлення про надходження рекомендованого повідомлення з позначкою "Повістка ТЦК". Також на його номер телефону не приходило жодного повідомлення про прибуття повістки від Укрпошта.

В оскаржуваній постанові зазначено, що він свою вину у вчиненні правопорушення визнав, проте в ній він тільки виклав свої пояснення, в яких вказав, що за адресою його проживання ніякі повідомлення про наявність електронної повістки для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 не приходили, тому до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не прибув. Тобто в його поясненнях нема жодного визнання вини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 не надали можливість ознайомитися з матеріалами адміністративної справи, а саме з повісткою чи доказами її направлення йому. Не було надано ні листа, ні номера трекінгу, що б могло довести вчинення ним адміністративного правопорушення, чим було порушено його права та безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Представник позивача - адвокат Комарницький Е.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що у провину його довірителю поставлено порушення вимог законодавства, які не підпадають під диспозицію ч. 3 ст. 210 КУпАП. Щодо невручення повістки, то даний факт не відповідає дійсності. У Резерв+ він зазначив свій номер телефону, тому, якщо б повістка дійсно була направлена, йому би прийшло на телефон повідомлення про необхідність отримання повістки, проте таке не надходило. Копію протоколу ОСОБА_1 отримав. З ним він відправився до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Надавав свої пояснення щодо поставленого йому у провину правопорушення, однак вони не були взяті до уваги, а в постанові було зазначено, що він свою вину визнав, хоча у протоколі він навпаки зазначив, що повістку не отримував, а не визнав свою винуватість. Також у протоколі свідком зазначено працівника ТЦК, протокол не підписаний особою, яка його складала. Незважаючи на вказані недоліки, на підставі такого протоколу винесена оскаржувана постанова. Будь-яких доказів на підтвердження винесення спірної постанови відповідач не надав, як і не відреагував на письмові поясненя третьої особи, яка вказувала на те, що дані про відправлення повістки відсутні. В останнє судове засідання представник не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про розгяд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими поштовими відправленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 33, 36, 71). Відзив на позов не подавав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначив, що надання послуг поштового зв`язку проводиться об`єктами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" згідно з вимогами Закону України "Про поштовий зв`язок", Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.2009 року № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 року № 1071), Актів Всесвітнього поштового союзу та інших актів законодавства України та внутрішніх нормативних документів товариства, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку.

Відповідно до п. 16 згаданих Правил, повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками "Повістка ТЦК", "Вручити особисто".

Згідно із абз. 2 п. 82 Правил, рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".

Відповідно до вимог п.п. 2, 62, 106-109 Правил, АТ "Укрпошта" здійснює перевірку пересилання реєстрованих поштових відправлень в автоматизованій системі товариства протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання. Дана Система не передбачає їх ідентифікацію за прізвищем, назвою підприємства та адресою відправника або адресата. Однак через важливість соціальних та правових зобов`язань перед державними установами, зокрема військовими, враховуючи що питання, пов`язане із залученням громадян до виконання обов`язків перед державою вимагає особливої уваги, відділенням поштового зв`язку, яке обслуговує доставну дільницю за адресою: АДРЕСА_2 , а саме Долина - 2, поштовий індекс 77502, як виключення проведено перевірку в системі АРМ ВЗ наявності інформації щодо рекомендованого поштового відправлення з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначкою "Повістка ТЦК", адресованого ОСОБА_1 , однак така інформація не виявлена.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

26 грудня 2024 року на адресу суду поступила направлена поштовим відправленням 23 грудня 2024 року вказана вище позовна заява. Оскільки закінчення строку на оскарження вказаної вище постанови припало на вихідні дні (21 та 22 грудня 2024 року (відповідно субота та неділя)), а позовна заява направлена поштовим відправленням 23.12.2024, що є першим робочим днем після них, а відтак і останнім днем строку, як про це зазначає ч. 6 ст. 120 КАС України, тому позовна заява подана в межах визначеного ст. 268 КАС України строку.

Згідно із ухвалою від 31.12.20245, суд відкрив провадження у справі.

24 лютого 2025 року представник позивача в системі "Електронний суд" сформував клопотання про відкладення розгляду справи.

24 лютого 2025 року електронним відправленням та 26 лютого 2025 року поштовим відправленням від представника третьої особи надійшли письмові пояснення.

28 березня 2025 року представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи, 08 квітня 2025 року - про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:

як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.12.2024, він складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з тим, що: "11.12.2024 він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як такий, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. При перевірці облікових даних було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває в розшуку як особа, що порушує правила військового обліку, для складання протоколу про адміністративне правопорушення. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, чим порушив абз. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п. 2 Правил військового обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 309.12.2022, та вчинив правопорушення, передбаченен ч. 3 ст. 210-1 КУпАП". У протоколі зазначено, що роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15:00 11.12.2024 в кабінеті № 1, під чим відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як і відсутня відмітка про відмову від підписання. У графі "Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, надруковано, що" ОСОБА_1 пояснив, що за задекларованою адресою його проживання ніякі повідомлення про наявність електронної повістки для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 не приходили, тому в ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув. Має право на відстрочку, оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, оформляє документи на відстрочку від призову на військову службу". У графі "До протоколу додається" зазначено: "копія паспорта, копія ІПН". У графі" Другий примірник протоколу отримав" відсутній підпис, як і відсутня відмітка про відмову від отримання примірника протоколу (а.с. 10-11). Відповідач копію зі свого примірника протоколу до матеріалів справи не долучив.

Згідно з постановою за справою про адміністративне правопорушення № 1/1/11097 від 11.12.2024, тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , встановив, що останній 11.12.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення документів на відстрочку від призову по мобілізації, як такий, що має на утриманні трьох дітей. У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено, що ОСОБА_1 було направлено поштовим зв`язком повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.10.2024. На вказану дату ОСОБА_1 не прибув, чим порушив абз. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та п. 2 Правил військового обліку, затверджних постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав, пояснивши причини неявки, що підтверджується поясненнями у протоколі. Також у постанові зазначено, що копію постанови № _____від 11 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності отримав 11 грудня 2024 року. Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутній (а.с. 9). Відповідач копію зі свого примірника постанови до матеріалів справи не долучив.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач вказує, що будь-яких повідомлень (повісток) про необхідність з`явитися до ТЦК він не отримував. Заперечень відповідач з приводу цього не заявляв, правом на подачу відзиву не скористався.

Позивач до матеріалів справи долучив витяги з "Резерв+", згідно з якими він перебуває на обліку як військовозобов`язаний, свої облікові дані оновив 05.07.2024, має оформлену відстрочку до 07.02.2025 (а.с. 12-13). У військово-обліковому документі вказана його адреса проживання: АДРЕСА_1 . За такою ж адресою ОСОБА_1 і зареєстрований з 06.08.2018, про що свідчить Витяг з Реєстру територіальної громади від 12.11.2024 (а.с. 14). Також у військово-обліковому документі зазначено, що виявлені порушення правил військово обліку, проте матеріали справи не містять даних, про які саме порушення йдеться.

Як зазначив позивач, підставою для відстрочки від військової служби слугувала наявність у нього з дружиною ОСОБА_3 трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підтвердження чого долучив відповідні свідоцтва (а.с. 15-18). Заяву на відстрочку з додатками він направив до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де такі отримані, на підтвердження чого надані відповідні докази (а.с. 19-23).

Натомість відповідач на підтвердження направлення повістки позивачу, не долучив до матерілів справи будь-яких доказів. Представник ж третьої особи вказав на відсутність інформації про рекомендоване поштове відправлення з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначкою "Повістка ТЦК", адресованого ОСОБА_1 , на що будь-яким чином не відреагував відповідач (не надав ні трекінгу відправлення, ні інших ідентифікуючих його даних).

Таким чином між сторонами виник спір відносно підставності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Оцінка суду та норми права, які застосував суд:

враховуючи позицію сторони позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У свою чергу, згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення від 11.12.2024, ОСОБА_1 поставлено у провину те, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив абз. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаціну підготовку та мобілізацію", п. 2 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 309.12.2022, та вчинив правопорушення, передбаченен ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , установив, що він порушив абз. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та п. 2 Правил військового обліку, затверджних постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України.

Відповідно до абзацу 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Як слідує з протоколу та оскаржуваної постанови, суть поставленого у провину позивачу правопорушення фактично зводиться до неприбуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.10.2024, хоча йому було направлено поштовим зв`язком повістку про явку. Тобто порушення обов`язку надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками якого він є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом, йому не вмінено, а відтак протокол та постанова безпідставно містять вказівки на вказану норму.

Пунктом 2 Правил військового обліку, затверджних постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, порушення якого також поставлено у провину ОСОБА_1 , визначено, що якщо за будь-яких обставин повістка районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надійшла, громадяни призовного віку прибувають до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову на базову військову службу, визначеного указом Президента України.

Проте суд звертає увагу на те, що вказана норма визначає порядок дій в тому разі, коли за будь-яких обставин повістка не надійшла, в даній ж справі позивачу поставлено у провину неприбуття на повістку, хоча таку йому було направлено поштовим зв`язком.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Згідно з пункктом 30-1 Порядку № 560, кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду.

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Пунктом 30-3 Порядку № 560 визначено, що у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

Відповідно до п. 34 Порядку № 560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно із п. 41 Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 уточнив свої військово-облікові дані 05.07.2024, тобто у встановлений законодавством строк. Місцем проживання вказав: АДРЕСА_1 , що є його задекларованим місцем проживання.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено позивачу поштовим зв`язком. Дану обставину останній заперечує, натомість на простування таких заперечень відповідач не надав жодного доказу: ні докази формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ні наявності унікального електронного ідентифікатора у вигляді QR-коду із відповідною інформацією, ні опису вкладення поштового відправлення, ні довідки про причини повернення/досилання з відповідними відмітками, тощо, хоча вадміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року у справі №537/4012/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Згідно із п. 16 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками Повістка ТЦК, Вручити особисто.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Також вимогами п. 85, 86 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що рекомендовані листи з позначками Повістка ТЦК підлягають врученню особисто адресатам. У разі коли адресата (одержувача) неможливо поінформувати про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, або шляхом надсилання повідомлення технічними засобами, визначеними оператором поштового зв`язку, до його абонентської поштової скриньки (у разі її наявності) вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Згідно із п. 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, під час вручення поштового відправлення з позначкою Повістка ТЦК адресат (одержувач) підтверджує такий факт своїм підписом та зазначає своє прізвище та ініціали або ім`я та прізвище у спосіб та відповідно до порядку, що встановлені оператором поштового зв`язку. Інформація про вручення рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертається відправнику.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення позивачу повістки про виклик до ТЦК та СП. Відсутні і дані щодо повідомлення про надходження такого поштового відправлення. Більше того, як зазначив представник третьої особи у своїх письмових поясненнях, проведеною перевіркою в системі АРМ ВЗ щодо наявності інформації щодо рекомендованого поштового відправлення з описом вкладення та повідомлення про вручення з позначкою «Повістка ТЦК», адресованого ОСОБА_1 , то така інформація не виявлена. На спростування вказаної обставини, відповідач не надав будь-якого доказу, хоча письмові пояснення третьої особи йому направлено та з такими він ознайомився.

З урахуванням вказаного вище, суд констатує, що оскільки ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 жовтня 2024 року, ним не було порушено абз. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаціну підготовку та мобілізацію", п. 2 Правил військового обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 309.12.2022, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорущення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що всі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю. У вказаному Виснову також констатовано, що, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно з позицією Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58), принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Розподіл судових витрат:

оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, тому, зважаючи на вимоги ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "Укрпошта", про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати постанову № 1/1/11097 за справою про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич