Справа № 391/174/25
Суддя: Капиш В. М.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/174/25
Провадження № 2-а/391/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2025р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Капиш В.М.

секретар судового засідання - Говорова К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка Кіровоградської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з позовом в якому просить:

- постанову № 155 від 10.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього штрафу у сумі 17 000,00 грн. скасувати, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова є не обґрунтованою, а тому такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративного правопорушення вказаного в постанові він не вчиняв; сама постанова складена з грубими порушеннями чинного законодавства, зокрема не зрозуміло яким чином йому було здійснено оповіщення, чи було вручено особисто чи було направлено поштовим зв`язком. Він не був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08.12.2024 року. Вважає, що оскаржувана постанова № 155 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про - адміністративні правопорушення від 10 січня 2025 року є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення протиправного рішення.

Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив до суду на позовну заяву не надав. Будь-яких заяв до судового засідання не надав.

Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пункт 2 частини 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, встановлює, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до ІНФОРМАЦІЯ_5, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно змісту постанови № 155 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 10.01.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений 07.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де стосовно нього було складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 210 -1 КУпАП. Під час дії воєнного стану, в особливий період, 25.11.2024 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зазначений у повістці строк, а саме 08.12.2024 року не з`явився, документи, які підтверджують поважні причини не прибуття не надано.

Судом також встановлено, що позивач не брав участі під час розгляду 10.01.2025 стосовно нього справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та копію оскаржуваної постанови не отримав, що вбачається зі змісту самої постанови № 155, де в графі про отримання копії вказаної постанови відсутній підпис позивача.

Враховуючи встановлені обставини, суд з`ясував, що позивач не був повідомлений відповідачем у строки та спосіб, визначений законом, про розгляд відносно нього 10.01.2025 справи про адміністративне правопорушення. У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про ухилення позивача від отримання такого повідомлення. Отже, недоведеним є той факт, що про час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач був поінформований належним чином.

Судом встановлено, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідачем не дотримані вимоги ст.ст. 254, 256, 277-2, 279, 280 КУпАП, отже його позбавлено прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. В той же час, при внесенні оскаржуваної постанови 10.01.2025, в ній не зазначено належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, належним чином не мотивовано висновку про винуватість позивача, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що суперечить вимогам ст. 7, 245, 252, 280, 283 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач отримував повістку від відповідача про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 08.12.2024 року.

Окрім того, відповідач взагалі не надав суду доказів та змістовних пояснень на спростування доводів позивача.

Відповідач, який отримав ухвалу про відкриття провадження 03.04.2025 року правом на подання відзиву не скористався, жодного доказу на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суду не надав.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

При цьому постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені відповідачем, без зазначення доказів, що підтверджують вчинення правопорушення, що у сукупності з встановленими обставинами ставить під сумнів твердження відповідача у оскаржуваній постанові про вчинення правопорушення позивачем за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Оскільки суб`єктом владних повноважень не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, не можна стверджувати, що оскаржувана постанова сама по собі є належним підтвердженням факту вчинення позивачем правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Слід зазначити, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином сума судового збору, яка має бути сплачена при зверненні до суду з даним позовом складає 605,60 грн.

Як свідчить копія квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № N15JC4115SM від 18.03.2025 року, позивачем сплачено 1211,20 грн. судового збору, а тому відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь ОСОБА_1 слід стягнути 605,60 грн., а решту суми повернути як надміру сплачену.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 271, 286, 292, 295 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 155 від 10.01.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № N15JC4115SM від 18.03.2025 року у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, адреса проживання, АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя В.М. Капиш