Справа № 120/14338/24
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 квітня 2025 р. Справа № 120/14338/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павенського Бориса Володимировича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павенського Бориса Володимировича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.11.2023 по 26.08.2024 року включно.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позовні вимоги позивача про нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 06.11.2023 по 26.08.2024 року є необґрунтованими.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній вважає доводи відповідача необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

06 листопада 2023 року при безпосередній участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в районі населеного пункту Мар`їнка Покровського району Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу, солдат ОСОБА_1 отримав поранення: "Вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення м`яких тканин правої лопаткової ділянки правої поперекової ділянки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого плеча. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої кисті з наявністю стороннього тіла з тимчасовим порушенням функцій лівої верхньої кінцівки", що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.03.2024 року №478 /а.с. 22/.

07.11.2023 року позивачу надана первинна медична допомога, що підтверджується первинною медичною картою від 07.11.2023 року №11423/6 /а.с.19/.

Того ж дня позивача евакуйовано до 66 ВМГ у місті Покровськ із діагнозом: "ВОСП (06.11.2023) лівої кисті, правої верхньої кінцівки, лопаткової та поперекової ділянки правої руки з наявністю стороннього тіла".

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №4783/2755 /а.с.23/ позивач у період з 08.11.2023 року по 19.11.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Барвінківська ЦРЛ" з діагнозом: ВТ від 06.11,2023 року. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення м/т потиличної ділянки голови. Вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення м/т правої лопаткової ділянки, правої поперекової ділянки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м/т правого плеча. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м/т лівої кисті з наявністю мілкого стороннього тіла з тимчасовим порушенням функції лівої верхньої кінцівки.

Згідно перевідного епікризу №142 /а.с. 25-27/ позивач у період з 10.01.2024 року по 05.02.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 з основним діагнозом: стан після ВТ (06.11.2023); ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді цефалгічного, астено-невротичного синдромів; вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин потиличної ділянки, правої лопатки, правої поперекової ділянки, правого плеча; вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої кисті з наявністю стороннього тіла (металевої щільності ) з ураженням долонного та тильного пальцьових нервів І пальця лівої кисті. (МКX-10 Т-94.0).

У період з 05.02.2024 року по 19.02.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП "ВОКМРЦВВРЗН ВОР" з основним діагнозом: стан після вибухової травми (06.11.2023); ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді розсіяної мікросимтоматики, стійкого цефалгічного, вестибуло-атактичного, астено-невротичного синдромів з інсомнією; вогнепальне осколкове непроникаюче поранення м`яких тканин потиличної ділянки, правої лопатки, правого плеча, правої поперекової ділянки, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої кисті з наявністю стороннього тіла (металевої щільності) з ураженням долонного та тильного пальцевого нервів і пальця лівої кисті, що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №543 /а.с. 28/.

Відповідно до перевідного епікризу №1255 /а.с. 29-31/ позивач у період з 19.02.2024 року по 21.02.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі центрального регіону з повним діагнозом: стан після ВТ (06.11.2023). Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої кісті з пошкодженням тильного пальцевого нерву І пальця, наявність стороннього тіла (металевого осколку) периневрально.

Згідно виписного епікризу №791 /а.с. 32-33/ позивач у період з 21.02.2024 року по 13.03.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 з повним діагнозом: стан після вибухової травми (06.11.2023); закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення м`яких тканин потиличної ділянки, правої лопатки, правого плеча, правої поперекової ділянки з наявністю сторонніх тіл (металевої щільності); вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої кисті з наявністю стороннього тіла (металевої щільності), ураження долонного та тильного пальцьових нервів першого пальця лівої кисті, лікованої оперативно; первинна хірургічна обробка ран (06.11.2023); невроліз тильного пальцевого нерву першого пальця зліва, видалення стороннього тіла (металевого уламку) периневрально (20.02.2024), у вигляді посттравматичної невропатії тильного пальцьового нерву першого пальця лівої кисті (МКХ-10: Т94.0).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 №470 від 12.03.2024 року /а.с.34-35/, після проведення медичного огляду 12.03.2024 року, солдат військової служби за призовом ОСОБА_1 на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.

У період з 16.04.2024 року по 10.05.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі центрального регіону з діагнозом: викривлення перетинки носа із порушенням носового дихання; хронічний вазомоторний риніт, стадія ремісії. Наслідки ВТ (06.11.2023), ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді астено-вегетативного синдрому; посттравматична невропатія тильного пальцевого нерву лівої кисті, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2816 /а.с. 36-37/.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 №935 від 21.05.2024 року /а.с.37-А/, після проведення медичного огляду 21.05.2024 року, солдат військової служби за призовом ОСОБА_1 на підставі статті 48 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.

У вказаній довідці зазначено діагноз позивача: стан після операції (25.04.2024), септопластика, двобічна нижня часткова коніхотомія (Z54.0), з больовим синдромом та тимчасовим порушенням функцій. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до виписного епікризу №2741 /а.с. 38/ позивач у період з 21.06.2024 року по 11.07.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні із повним діагнозом:

- основний: дискогенний попереково-крижовий радикуліт з переважним враження LS, S1 корінців ліворуч, стадія загострення. Обмежений остеохондроз попереково-крижового відділу. Кили міжхребцевих дисків в сегментах L4-L5, I.5-S1. Спондилоліз L5-S1 з антелістезою тіла L5 хребця І ст. (MKX-10 AM: M42.1);

- супутні захворювання: наслідки вибухової травми (06.11.2023), закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; акубаротравма; вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення м`яких тканин потиличної ділянки, правої лопатки, правого плеча, правої поперекової ділянки, з наявністю сторонніх тіл (металевої щільності); вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої кисті, з наявністю стороннього тіла (металевої щільності), ураженням долонного та тильного пальцьових нервів першого пальця лівої кисті, лікованої оперативно: первинна хірургічна обробка ран (06.11.2023); невроліз тильного пальцевого нерву першого пальця зліва, видалення стороннього тіла (металевого уламку) периневрально (20.02.2024), у вигляді посттравматичної невропатії тильного пальцьового нерву першого пальця лівої кисті, двобічна нейросенсорна приглухуватість з вираженим порушенням слуху. Двобічний гонартроз І ступеню з больовим синдромом. Стан після операції (25.04.2024): септопластика, двобічна нижня часткова коніхотомія з больовим синдромом.

26.08.2024 року позивачу проведено медичний огляд та визнано не придатним до служби на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення, що підтверджується довідкою Військово-медичного клінічного центру центрального регіону №1689 /а.с. 39/.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.11.2023 по 26.08.2024 включно, а тому через свого представника, звернувся до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1-1 Постанови №168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. При цьому, виплаті підлягають і час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 06.11.2023 року при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, під час виконання бойового завдання одержав поранення: "Вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення м`яких тканин правої лопаткової ділянки правої поперекової ділянки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого плеча. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої кисті з наявністю стороннього тіла з тимчасовим порушенням функцій лівої верхньої кінцівки".

07.11.2023 року позивачу надана первинна медична допомога.

У період з 08.11.2023 року по 19.11.2023 року, з 10.01.2024 року по 05.02.2024 року, з 05.02.2024 року по 19.02.2024 року, з 19.02.2024 року по 21.02.2024 року, з 21.02.2024 року по 13.03.2024 року, з 16.04.2024 року по 10.05.2024 року, з 21.06.2024 року по 11.07.2024 року позивач перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я.

При цьому, у період з 13.03.2024 року по 11.04.2024 року та з 24.05.2024 року по 19.06.2024 року перебував у відпустці для лікування після поранення.

Зазначене підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.03.2024 року №478 /а.с. 22/, первинною медичною картою від 07.11.2023 року №11423/6 /а.с.19/, виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №4783/2755 /а.с.23/, перевідним епікризом №142 /а.с. 25-27/, перевідним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №543 /а.с. 28/, перевідним епікризом №1255 /а.с. 29-31/, виписним епікризом №791 /а.с. 32-33/, довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 №470 від 12.03.2024 року /а.с.34-35/, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2816 /а.с. 36-37/, довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 №935 від 21.05.2024 року /а.с.37-А/, виписним епікризом №2741 /а.с. 38/.

Відтак, підсумовуючи суд зазначає, що період перебування позивача на лікуванні з 08.11.2023 року по 19.11.2023 року, з 10.01.2024 року по 05.02.2024 року, з 05.02.2024 року по 19.02.2024 року, з 19.02.2024 року по 21.02.2024 року, з 21.02.2024 року по 13.03.2024 року, з 16.04.2024 року по 10.05.2024 року, з 21.06.2024 року по 11.07.2024 року та період перебування у відпустці для лікування після поранення з 13.03.2024 року по 11.04.2024 року та з 24.05.2024 року по 19.06.2024 року мав бути зарахований до періоду за який позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн. на місяць.

В той же час, в межах даного позову позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду з 06.11.2024 року по 26.08.2024 року.

У даному випадку, суд зазначає, що із долучених до відзиву на позовну заяву матеріалів вбачається, що позивачу виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за 06.11.2023 року, з 08.11.2023 року по 19.11.2023 року, з 18.12.2023 року по 10.04.2024 року, з 16.04.2024 року по 22.05.2024 року та з 21.06.2024 року по 11.07.2024 року.

Оскільки, позивачу за 06.11.2023 року та за періоди з 08.11.2023 року по 19.11.2023 року, з 18.12.2023 року по 10.04.2024 року, з 16.04.2024 року по 22.05.2024 року та з 21.06.2024 року по 11.07.2024 року виплачено додаткову винагороду у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини через перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В той же час, відповідачем не виплачено додаткову винагороду за 07.11.2023 року та за період з 24.05.2024 року по 19.06.2024 року, а тому суд приходить до висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме - за 07.11.2023 року та за період з 24.05.2024 року по 19.06.2024 року.

Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 20.11.2023 року по 17.12.2023 року, з 11.04.2024 року по 15.04.2024 року, 20.06.2024 року, з 12.07.2024 року по 26.08.2024 року, то на переконання суду вони задоволенню не підлягають, оскільки доказів перебування позивача на лікуванні в закладах охорони здоров`я чи перебування у відпустці для лікування після поранення в зазначений період суду не надано.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про представництво в адміністративній справі від 07 жовтня 2024 року, квитанцію від 07 жовтня 2024 року про отримання адвокатом гонорару в сумі 8000 грн. та ордер на надання правничої (правової) допомоги Серія АВ №1113665 від 24 жовтня 2024 року.

Надаючи оцінку документам, поданим на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що їх заявлений розмір в сумі 8000,00 грн. відповідає критерію співмірності та розумності, відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також складності справи.

Відтак, суд приходить до висновку, що витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є обґрунтованими.

При цьому, слід врахувати частковість задоволення позовних вимог позивача та положення частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до якої, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за 07.11.2023 року та за період з 24.05.2024 року по 19.06.2024 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за 07.11.2023 року та за період з 24.05.2024 року по 19.06.2024 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович