Справа № 440/3969/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 р.Справа № 440/3969/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/3969/25

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до ОСОБА_1

про визнання певних дій обгрунтованими,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі ГУ ДПС в Полтавській обл., заявник) звернулося до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням від 25.03.2025, у якому просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) застосованого рішенням в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Полтавській області від 25.03.2025 №79/16-31-24-06.

26.03.2025 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/3969/25 подання ГУ ДПС в Полтавській обл. про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням від 25.03.2025, до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, заявник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі зазначив, що обставиною, яка зумовлює звернення до суду в розумінні ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), є рішення керівника податкового органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків та саме з моменту прийняття такого рішення суд першої інстанції мав вираховувати перебіг строку звернення до суду.

Податковий орган також посилався на практику Верховного Суду викладену в постановах від 18.04.2024 у справі №160/30723/23, від 20.03.2025 у справі №140/869/24.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. (ч. 2 ст. 268 КАС України)

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, представника податкового органу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які заявник посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

25.03.2025 об 11:00 рішенням в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Полтавській області №79/16-31-24-06 застосовано адміністративний арешт майна платника податків ОСОБА_1 .

Наведене рішення прийняте на підставі того, що платник податків відмовився від допуску до проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, а саме: з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі пункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.7 (наявність інформації про здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації) пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відмова платника податків ОСОБА_1 від допуску 24.03.2025 посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки оформлена актом про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 24.03.2025 №230/16-31-24-06.

В акті про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 24.03.2025 №230/16-31-24-06 встановлено, що у порушення абзацу 6 пункту 81.1 статті 81 ПК України ОСОБА_1 24.03.2025 о 11:52 було відмовлено в допуску до проведення перевірки.

26.03.2025 о 8:55 ГУ ДПС в Полтавській обл. звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до акту про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки №230/16-31-24-06., подія недопуску до перевірки та відмова від перевірки мали місце 24.03.2025 о 11:52.

Граничним строком подання про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, відповідно до частини другої статті 283 КАС України, є 25.03.2025, однак таку заяву заявником було подано 26.03.2025 о 8:55. Строки звернення податкового органу з заявою в порядку ст.283 КАС України поновленню не підлягають.

При цьому судом першої інстанції враховано практику Верховного Суду викладену в постановах від 13.02.2019 у справі №819/2388/17, від 15.07.2021 у справі №200/1874/21-а та в ухвалі від 16.01.2023 у справі №380/12545/22.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Статтею 283 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів передбачено, що провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків (п.2 ч.1 ст.283 КАС України).

За приписами ч. 2 ст.283 КАС України заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.

Відносини щодо адміністративного арешту майна платника податків врегульовані, статтею 94 ПК України.

Згідно п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті (п.94.3 ст.94 ПК України).

Відповідно до п.94.6 ст.94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:

платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна (пп.94.6.1 п.94.6 ст.94 ПК України);

іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження (пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України).

Відповідно до п.94.10 ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Аналогічні положення містяться і в Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №632, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 року за №948/30816.

Згідно п.п. 1, 2 Розділу ІV Порядку № 632 керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2).

Обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Виходячи з наведених правових норм, законодавчо встановленої процедури застосування адміністративного арешту майна платника податків, апеляційний суд вважає, що в даному випадку обставиною, що зумовлює звернення до суду, є саме рішення контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого має бути перевірена судом.

Дані висновки апеляційної інстанції узгоджуються з практикою Верховного Суду викладену в постановах від 18.04.2024 №160/30723/23, від 20.03.2025 у справі №140/8697/24.

Відмова від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки як юридичний факт є однією із підстав для застосування передбачених ПК України наслідків у вигляді застосування арешту майна платника податків, і не є та не може бути самостійною обставиною, що зумовлює звернення контролюючого орган до адміністративного суду в порядку ст.283 ПК України.

Приймаючи до уваги, що контролюючим органом прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна ОСОБА_1 25.03.2025 об 11:00, обґрунтованість якого має бути підтверджена судом, відповідно до ч.2 ст.283 КАС України граничним строком подання заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків є 26.03.2025.

Звернувшись до суду із поданням про підтвердження умовного адміністративного арешту майна платника податків 26.03.2025 о 8:55, ГУ ДПС в Полтавській обл. дотрималось строку, встановленого ч.2 ст.283 КАС України, тому встановлені ч.5 ст.270 КАС України підстави для залишення заяви контролюючого органу без розгляду в даному випадку відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що подання про підтвердження адміністративного арешту майна платника податків надійшла з порушенням відведених 24 годин.

Посилання суду першої інстанції на практику Верховного Суду викладену в постановах від 13.02.2019 у справі №819/2388/17, від 15.07.2021 у справі №200/1874/21-а, в ухвалі від 16.01.2023 у справі №380/12545/22 колегія суддів не бере до уваги, оскільки, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в останніх судових рішеннях Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року справа № 826/11679/17, від 31 липня 2019 року № 826/3398/17.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції під час постановлення ухвали порушені норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа №440/3969/25 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 268, 270, 283, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року по справі № 440/3969/25 скасувати.

Справу №440/3969/25 за поданням Головного управління ДПС в Полтавській області до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін