Справа № 147/278/25
Суддя: Мудрак А. М.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/278/25
Провадження № 2-а/147/5/25
УХВАЛА

07 квітня 2025 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М., вирішуючи питання прийняття адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

24 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конякін М.С. звернувся до суду через систему «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив: 1/ поновити строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.07.2024 відносно ОСОБА_1 ; 2/ визнати дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення №337 від 16.07.2024 не законною; 3/ скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №337 від 16.07.2024, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 у справі № 147/278/25 (провадження 2-а/147/5/25) визначено головуючого суддю Мудрак А.М.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою судді від 27 лютого 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови залишено без руху та надано ОСОБА_1 термін для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

28 лютого 2025 року поштовим зв`язком позивачу було направлено копію ухвали про залишення позову без руху на адресу, зазначену у позовній заяві, однак конверт повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Представнику позивача адвокату Конякіну М.С. копія ухвали була направлена на електронну адресу, а також через систему «Електронний суд», яку він отримав 27.02.2025, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу.

Крім того, представнику позивача адвокату Конякіну М.С. копія ухвали була вручена особисто, про що наявне підтвердження у Журналі обліку розносної кореспонденції, зокрема, під п/№277 наявний запис «Адвокату Конякіну М.С. копія ухвали ОСОБА_1 147/278/25. Отримав особисто 19.03.2025. Підпис».

В ухвалі про залишення позову без руху від 27.02.2025 суд наголошував на строках звернення до суду, що і слугувало підставою для залишення позову без руху.

Зокрема, зазначено, що позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, мотивоване тим, що позивач не знав про існування оскаржуваної постанови, не отримував копію постанови у день її винесення, а 11.02.2025 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2025 від Тростянецького ВДВС, з якої довідався про існування постанови №337 від 16.07.2024, проте не додано доказів.

Статтею 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні, в тому числі, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, вказаною нормою закону безальтернативно визначено, що оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

До матеріалів справи додано копію постанови №337 від 16.07.2024, в якій наявна відмітка про отримання ОСОБА_1 копії постанови 17.07.2024, доказів протилежного суду не надано.

Таким чином з урахуванням положень ч.2 ст. 286 КАС України, якою унормовано особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ, початок обрахунку десятиденного строку на оскарження постанови суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності розпочинається з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), у даній справі 16.07.2024.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності самостійно визначає спосіб захисту. В даному випадку позивачем обрано спосіб захисту оскарження постанови до Тростянецького районного суду Вінницької області. Із позовом до суду позивач звернувся через систему «Електронний суд» 21.02.2025 та який зареєстровано судом 24.02.2025.

Причину пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач обґрунтовував тим, що оскаржити у визначений законодавством 10 денний строк не міг, оскільки про факт винесення постанови обізнаний не був та копію вказаного документу отримав лише з відділу ДВС 11.02.2025. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, вважає, що позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, оскільки він його пропустив з поважних причин, оскаржити оспорювану постанову своєчасно не міг, з об`єктивних причин, так як не був обізнаний про факт розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення та не отримував копію постанови.

Водночас у позовній заяві позивач зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення що передував винесенню постанови, був складений за присутності особи та не вручений позивачу, що суперечить вимогам ст. ст. 255, 256 КУпАП. Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності він був відсутній. Постанову про адміністративне правопорушення йому не вручали.

Десятиденний строк з моменту винесення постанови (16.07.2024) сплив 26.07.2024.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це підтверджений належними та допустимими доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів (постанова Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 420/13281/20).

У заяві про усунення недоліків представник позивача адвокат Конякін М.С. повідомив, що ОСОБА_1 дізнався про наявність оскаржуваної постанови №337 11.02.2025, коли отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2025. Дана постанова була відправлена 01.02.2025 простою кореспонденцією, що підтверджується копією конверта.

Доказів на підтвердження отримання оскаржуваної постанови саме 11.02.2025, суду не надано.

Представник позивача не навів вагомих доводів про неможливість звернення до суду в межах строків, передбачених ст. 286 КАС України. Не надав жодних доказів про об`єктивні причини, які перешкоджали позивачу ознайомитися зі спірною постановою раніше, лише вказано про те, що отримав 11.02.2025, однак доказів суду не надано. Натомість до матеріалів справи додано конверт на якому стоїть штамп пошти 01.02.2025.

Більше того суду надано докази на підтвердження особистого отримання ОСОБА_1 копії постанови №337 від 16.07.2024, а саме копія постанови містить підпис ОСОБА_1 з датою отримання 17.07.2024.

Суд ставиться критично до твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про факт розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення, оскільки це суперечить наданим суду письмовим доказам постанові №337 від 16.07.2024.

Доказів протилежного суду не надано. Представником позивача не ставиться клопотань про витребування доказів, та підтверджень щодо неможливості самостійно отримати певну інформацію.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2022 року (адміністративне провадження №К/9901/10502/20) процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (ч.2 ст. 44 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 8 КАС України, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображенні і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення у справі "Устименко проти України", ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: це обставина, або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; цю обставину підтверджено допустимими засобами доказування.

Зазначена правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду, у справі №500/1912/22.

Отже, з огляду на викладене суд дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом визнаються неповажними, оскільки вони не зумовлені особливими і непереборними обставинами, які б дали суду підстави для поновлення строку оскарження постанови від 16 липня 2024 року до суду.

Водночас суд бере до уваги, принцип правової визначеності, та вважає, що у цьому конкретному випадку відсутнє порушення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року.

Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду та не навів обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що 28 лютого 2025 року поштовим зв`язком позивачу було направлено копію ухвали про залишення позову без руху на адресу, зазначену у позовній заяві, однак конверт повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Представнику позивача адвокату Конякіну М.С. копія ухвали була направлена на електронну адресу, а також через систему «Електронний суд», яку він отримав 27.02.2025, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу.

Крім того, представнику позивача адвокату Конякіну М.С. копія ухвали була вручена особисто, про що наявне підтвердження у Журналі обліку розносної кореспонденції, зокрема, під п/№277 наявний запис «Адвокату Конякіну М.С. копія ухвали ОСОБА_1 147/278/25. Отримав особисто 19.03.2025. Підпис».

Отже строк, до якого позивачу можливо було усунути недоліки позову становить 31 березня 2025 року.

03 квітня 2025 року представником позивача адвокатом Конякіним М.С. особисто подано до канцелярії суду заяву про усунення недоліків позову.

Тобто з порушенням строку встановленого в ухвалі про залишення позову без руху. Клопотання про продовження строку стороною позивача не заявлено.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що у визначений в ухвалі строк недоліки позовної заяви позивачем не усунуто, вказані у заяві про усунення недоліків підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом суд вважає неповажними, а також представником позивача подано заяву про усунення недоліків з порушенням строків, про що немає клопотання про продовження строку на подання заяви про усунення недоліків, тому позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 123, 169, 248 КАС України, суддя

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу ч.8 ст. 169 КАС України, відповідно до якої повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадження, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя А.М. Мудрак