Справа № 440/4109/25
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 квітня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/4109/25
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

визнати протиправною відмову ГУНП в Полтавській області, оформлену листом № 60379 2025 від 26.03.2025 (365257) в компенсації ПДФО під час донарахування невиплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року по справі № 440/11411/23 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу»;

стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суму компенсації ПДФО в розмірі 1155,42 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», утриманого з донарахованої частини одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року по справі № 440/11411/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки встановлено усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин пропуску позивачем строку або інших доказів на підтвердження факту дотримання останнім такого строку.

02 квітня 2025 року до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку, вмотивована тим, що з наявних документів, які ГУНП в Полтавській області надсилало йому на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі № 440/11411/23, а також банківських документів йому не могло стати відомим, що ГУНП в Полтавській області утримало з донарахованої суми ОГД при звільненні ПДФО, всупереч постанові Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу».

Про факт утримання ПДФО з боку ГУНП в Полтавській області з донарахованих сум ОГД при звільненні поліцейських, на виконання рішень суду, стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень в рамках справи № 440/3579/25, після чого одразу звернувся до ГУНП в Полтавській області з відповідною заявою. Після чого, стало відомо про порушення його прав.

Надаючи оцінку викладеному, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Отож для визначення строку звернення до суду з цим позовом слід врахувати приписи статті 233 КЗпП України.

Частина друга статті 233 КЗпП України у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, встановлює, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як зазначено у позовній заяві, відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року по справі № 440/11411/23 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області перерахувати одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 з врахуванням суми індексації грошового забезпечення 1069,94 грн (одна тисяча шістдесят дев`ять гривень дев`яносто чотири копійки) та здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , з врахуванням виплаченої суми.

На виконання такого рішення суду 27.02.2024 від ГУНП в Полтавській області на його фінансовий рахунок в банку «ПриватБанк» надійшов платіж в розмірі 5 167,29 грн.

Відтак, в день зарахування вказаної суми коштів на рахунок позивачу на виконання рішення суду йому було відомо про розмір цієї суми, а тому, у разі незгоди із її розміром, з урахуванням того, що вона є меншою, ніж було вказано в рішенні суду, позивач не був позбавлений можливості, як звернутися до відповідача із вимогою надати детальний розрахунок вказаної суми коштів, так і звернутися до суду з відповідним позовом. Тобто, позивач міг вчинити активні дії на захист своїх прав, починаючи із 27.02.2024 року.

Водночас, як вже завважувалось в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 27 березня 2025 року, тобто пропустив тримісячний строк звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 вказав, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Судом критично оцінюється посилання позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на той факт, що з наявних документів, які ГУНП в Полтавській області надсилало йому на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі № 440/11411/23, а також банківських документів йому не могло стати відомим, що ГУНП в Полтавській області утримало з донарахованої суми ОГД при звільненні ПДФО.

Так, суд наголошує, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Позивач не навів у своїй заяві відповідних обставин, що перешкоджали його виявити належну зацікавленість у встановленні складу виплати та, як наслідок, підтвердження утримання з донарахованої суми ОГД при звільненні ПДФО, починаючи саме з дати надходження на рахунок позивача вказаної суми коштів, зокрема з 27.02.2024 року.

Також, безпідставним суд вважає посилання позивача на те, що про порушене право він дізнався з листа, оскільки вважає, що отримання листа відповідача від 26.03.2025 у відповідь на його звернення від 20.03.2025 (тобто через понад 1 рік від дати отримання коштів) не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти набагато пізніше після не отримання відповідної компенсації при отриманні платежу 27.02.2024 на виконання рішення суду.

В свою чергу посилання на встановлення свого порушеного права з Єдиного державного реєстру судових рішень в рамках справи № 440/3579/25 суд теж визнає безпідставним, оскільки останнє не свідчить про вчинення позивачем дієвих заходів для дотримання строку звернення до суду. Зазначена справа (№ 440/3579/25) жодним чином не пов`язана із позивачем, а тому не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд послідовно у своїх судових рішеннях наголошує на тому, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Частиною другою статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві.

При цьому, суд враховує, що відповідна позовна заява подана до Полтавського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд", а таку позовну заяву належить визнати такою, що повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г. Ясиновський