Справа № 520/37323/23
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

01 квітня 2025 р. Справа № 520/37323/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рубан В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Василенко А.О.,

представника позивача - Караченцева Ю.Л.

представника відповідача - Гуди К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про передачу справи до Господарського суду Харківської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙРОН ВОЛЛС" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙРОН ВОЛЛС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» нараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 11662892,0 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на прибуток у загальному розмірі 3124425,0 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» застосовано штрафні санкцій за несвоєчасне подання декларації з податку на прибуток у загальному розмірі 680,00 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» нараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 13030396,25 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» застосовано штрафні санкції за відсутність реєстрації податкових накладних на загальну суму 5212158,65 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання декларації з податку на додану вартість у загальному розмірі 340,0 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙРОН ВОЛЛС" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» () нараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 11662892,0 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» () зменшено розмір від`ємного значення суми податку на прибуток у загальному розмірі 3124 425,0 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» () застосовано штрафні санкцій за несвоєчасне подання декларації з податку на прибуток у загальному розмірі 680,0 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» () нараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 13030396,25 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» () застосовано штрафні санкції за відсутність реєстрації податкових накладних на загальну суму 5 212 158,65 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.09.2023 № 7, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ВОЛЛС» () застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання декларації з податку на додану вартість у загальному розмірі 340,0 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙРОН ВОЛЛС" (вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, м. Харків, 61057, ) судовий збір в сумі 26840,00грн (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без змін. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі № 520/37323/23 залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 29.01.2025 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 року у справі №520/37323/23 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 року адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙРОН ВОЛЛС" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень прийнято до розгляду.

Від представника позивача надійшло клопотання про передачу справи до Господарського суду Харківської області. Обґрунтовуючи свою позицію посилається на те, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.12.2023 року відкрито провадження у справі № 922/4650/23 про банкрутство ТОВ «Айрон-Воллс» (ід.н. 44649455).

Постановою Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 року у справі № 922/4650/23 ТОВ «Айрон-Воллс» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Провадження у справі триває.

На переконання позивача, вимога особи, щодо якої порушено справу про банкрутство, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є майновим спором та підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації» № 4114-IX були внесені зміни до Кодексу України з процедур банкрутства, які набрали чинності 01.01.2025 року.

Від представника відповідача надішли заперечення на зазначене клопотання, в якому проти його задоволення заперечив, зазначивши, щодо посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації» № 4114-IX були внесені зміни до Кодексу України з процедур банкрутства, які набрали чинності 01.01.2025 року. Зокрема, до абз. 1 ч. 2 ст. 7 КУзПБ, який викладено в такій редакції:

« 2. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України».

Оскільки податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України (далі ПКУ) строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПКУ. Вказане поняття податкового боргу визначено п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ.

Враховуючи що податкові повідомлення-рішення оскаржуються від 06.09.2023 №7, №7, №70, 07, №7, №7 на загальну суму 33 030 892,40 гривень перебувають на оскарженні у Харківському окружному адміністративному суді у справі № 520/37323/23, а отже податкові зобов`язання за даними ППР не є узгодженими і як наслідок на даний час (до прийняття рішення по справі) не можуть бути віднесені до податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача своє клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав та мотивів, що у ньому викладені.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення клопотання заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.12.2023 року відкрито провадження у справі № 922/4650/23 про банкрутство ТОВ «Айрон-Воллс» (ід.н. 44649455).

Постановою Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 року у справі № 922/4650/23 ТОВ «Айрон-Воллс» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Провадження у справі триває.

Згідно з преамбулою КУзПБ, цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до статті 1 КУзПБ банкрутством є визнана господарським судом нездатність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника; боржником для цілей цього Кодексу є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Отже, банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені КУзПБ, введеним у дію з 21 жовтня 2019 року. Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства у цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо).

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою як найповнішого задоволення в ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

За змістом частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із частиною другою статті 7 КУзПБ (у редакції, яка була чинною станом на день подання даного позову до суду та до 01.01.2025) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя статті 7 КУзПБ).

Пункт 8 частини першої статті 20 ГПК України (у редакції, яка була чинною станом на день подання даного позову до суду та до 01.01.2025) передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Аналіз наведених положень дозволяє дійти висновку, що до 01.01.2025 положення ГПК України визначали компетенцію господарських судів на розгляд справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

При цьому, до категорії спорів, які розглядаються господарським судом в межах справи про банкрутство, частиною другою статті 7 КУзПБ було віднесено:

всі майнові спори, стороною в яких є боржник;

спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна;

спори про визнання недійсними результатів аукціону;

спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником;

спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно;

спори про стягнення заробітної плати;

спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника;

спори щодо інших вимог до боржника.

Верховний Суд в постанові від 11.12.2024 у справі № 640/14829/21, аналізуючи зміст наведених приписів КУзПБ у взаємозв`язку з нормами статті 20 ГПК України (у відповідній редакції), дійшов висновку про те, що для віднесення справи до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, майнові вимоги мають бути безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження в такій справі, зокрема стосуватися визнання недійсними правочинів, учинених керуючим санацією (ліквідатором), визнання права власності на майно боржника, оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо. До критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якому є боржник, відносяться також такі умови, за яких вирішення спору: стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

У постанові від 11.07.2024 № 810/1842/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що правила визначення юрисдикції суду визначає насамперед процесуальне законодавство, зокрема ГПК України, Кодекс адміністративного судочинства України (далі - також КАС України), а не кодекс з консолідованими нормами матеріального права, яким є КУзПБ.

Так, відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку про те, що провадження у справі про банкрутство підвідомчість спору, який виник після 21 жовтня 2019 року, слід визначати із застосуванням норм статті 7 КУзПБ як закону, що прийнятий пізніше, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто якщо спір виник у сфері публічно-правових відносин, це виключає розгляд справи в порядку господарського судочинства. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 1 листопада 2023 року у справі № 908/129/22, вимоги платника податку (у тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, в якому суб`єкт владних повноважень реалізує свої владно-управлінські функції, а тому такі спори віднесено до розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

1 січня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації» від 19 вересня 2024 року № 3985-IX (далі - Закон № 3985-IX), яким абзац перший частини другої статті 7 викладено в такій редакції:

« 2. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України».

Одночасно з цим, Законом № 3985-IX пункт 8 частини першої статті 20 ГПК України викладено в такій редакції:

« 8) справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника».

Порівняльний аналіз внесених законодавцем змін дозволяє дійти висновку, що, починаючи з 01.01.2025, виключено заборону на розгляд господарськими судами в межах справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Крім того, у редакції з 01.01.2025, таку категорію спорів, що розглядаються господарським судом в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність), як «спори щодо інших вимог до боржника», розширено шляхом уточнення про те, що у межах такої категорії спорів можуть розглядатись «у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України».

Отже, внесеними змінами не було додатково поширено юрисдикцію господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), на розгляд «спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України», а розширено зміст такої категорії спорів як «спори щодо інших вимог до боржника» шляхом уточнення «у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України».

На думку суду, вказані зміни не призвели до іншого тлумачення норм КУзПБ у співвідношенні з нормами процесуальних законів у спірному питанні, ніж застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 1 листопада 2023 року у справі №908/129/22 та послідовно в інших постановах Верховного Суду (для прикладу, від 05.09.2024 у справі №580/3719/22, від 11.12.2024 у справі № 640/14829/21 тощо), оскільки за наведеного в законі визначення компетенція господарського суду в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) щодо спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, поширюється виключно на випадки, коли заявлені у спорі вимоги звернуті до боржника.

Проте, у даній справі судом розглядається спір про визнання протиправними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень, якими позивачу визначено грошові зобов`язання за результатами здійснення податковим органом владних управлінських функцій - податкового контролю, що не пов`язано із провадженням у справі про банкрутство.

Висновки щодо визначення адміністративної юрисдикції при розгляді спорів, що виникають з податкових правовідносин, ґрунтуються також на тому, що вимоги платника податку (у тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, в якому суб`єкт владних повноважень реалізує свої владно-управлінські функції, а тому цей спір віднесено до розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 19, 29, 294 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо від рішення суду не оскаржується.

Повний текст ухвали виготовлено 07.04.2025 року.

Суддя Рубан В.В.