Справа № 120/13626/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13626/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

07 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головногоуправління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/13626/24 від 01 січня 2025 року адміністративний позов задоволено, визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року по 28.02.2023 року, з 01.03.2023 року по 28.02.2024 року, з 01.03.2024 року максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.02.2023 року, з 01.03.2023 року та з 01.03.2024 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

На адресу суду першої інстанції надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі, що фактично мотивована відсутністю вирішеного у судовому порядку розміру нарахованої пенсії. Позивач наголошує, що формуючи прохальну частину позову, ним висунуто вищезазначені вимоги. Відтак, виникає необхідність в ухваленні додаткового судового рішення.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року відмовлено в задоволені заяви про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №120/13626/24.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити подану заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення процесуального питання.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, позивач вважає, що суд першої інстанції по суті не розглянув вимогу стосовно зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 року, з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року ОСОБА_2 у нарахованому розмірі 41361,24 грн., у нарахованому розмірі 42861,24 грн. та у нарахованому розмірі 44361,24 грн згідно частини 4 статті 63 Закону №2262-XII.

Оскільки резолютивна частина рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/13626/24 від 01 січня 2025 року не містить зобов`язання стосовно відповідача щодо нарахування та виплати пенсії у нарахованому розмірі 44361,24 грн, згідно частини 4 статті 63 Закону №2262-XII, адже відповідач протиправно зменшив розмір пенсії, і суть самої справи полягає у невиконанні відповідачем частини 4 статті 63 Закону №2262-XII.

Так, статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовані особливості ухвалення додаткового судового рішення визначені.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. ( ч.4 ст.252 КАС)

Системний аналіз наведених вище положень дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Перелік підстав за яких може бути постановлено додаткове рішення є вичерпним.

Відтак, колегія суддів зазначає, що додатковими судовими рішеннями є додаткова ухвала, додаткове рішення чи додаткова постанова, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням. Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в ухвалі від 29.12.2020 у справі № 560/3330/20.

Разом з тим, відсутність підстав, перелічених ст. 252 КАС України, виключає можливість задоволення відповідної заяви учасника справи про ухвалення додаткового судового рішення та є підставою для відмови в її задоволенні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі, виходив з того, що судом було констатовано протиправність дій головного управління Пенсійного фонду України щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, посилаючись зокрема на норму права, відображену у ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.

Так, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд врахував, що відповідач після перерахунків пенсії з 01.02.2023 року, з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року здійснив нарахування пенсії позивача з урахуванням індексації, передбаченої постановами КМУ № 168, № 185, однак обмежив розмір пенсії максимальним розміром.

Відтак, судом було вирішено, що похідна позовна вимога підлягає до задоволення шляхом зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області проводити з 01.02.2023 року, 01.03.2023 року та з 01.03.2024 року виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалося позивачем у суді апеляційної інстанції. Хоча фактично зі змісту заяви про ухвалення додаткового судового рішення можна дійти висновку, що позивач не згодний з ти, що відповідача не зобов`язано виплатити пенсію у попередньому розмірі 44361,24 грн. згідно частини 4 статті 63 Закону №2262-XII.

В той час як суд першої інстанції у рішенні по справі №120/13626/24 від 01 січня 2025 року не надавав оцінку вимозі апелянта щодо зобов`язання здійснити виплату пенсії з 01.02.2023 року, з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року ОСОБА_2 у нарахованому розмірі 41361,24 грн., у нарахованому розмірі 42861,24 грн. та у нарахованому розмірі 44361,24 грн. згідно частини 4 статті 63 Закону №2262-XII.

Водночас, додаткове рішення може бути ухвалене лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

Із зазначеного слідує, що позивач не погоджується з порядком виконання рішення суду відповідачем, що не може бути підставою для ухвалення додаткового судового рішення, а обставини, на які посилається апелянт, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст.316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.