Справа № 580/11185/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Єгорової Н.М., суддів Сорочка Є.О., Чаку Є.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження за апеляційною скаргою на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанов, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яким просив:

- визнати протиправними та скасувати постанови ВП НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 про розмір мінімальних витрат виконавчих проваджень (319 грн за одну);

- зобов`язати відповідача зняти арешт з банківського рахунку позивача;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у 1000 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року матеріали справи № 580/11185/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, зняття арешту та стягнення моральної шкоди передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 12 березня 2025 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 296 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору на суму 3633,60 грн.

Апелянту було надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали, яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана останнім 19 березня 2025 року.

На виконання вимог зазначеної ухвали апелянтом 26 березня 2025 року направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву (надійшла на адресу суду 01 квітня 2025 року) відповідно до якої, останній зазначає про те, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" судовий збір не стягується за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Крім того апелянт наголошує, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2025 року судовий збір по даній справі не стягувався, а тому не підлягає сплаті в суді апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку поданій апелянтом заяві, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" зазначив, що вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції.

Водночас, у цій же справі суд вказав, що зважаючи на визначне місце, яке займає право на суд у демократичному суспільстві, органи судової влади повинні забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регламентовано статтею 8 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

В абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" закріплено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправними та скасування постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 957,00 грн (319,00 грн х 3) та зобов`язання відповідача вчинити дії, позовні вимоги щодо скасування постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження є майновими, щодо зобов`язання відповідача вчинити дії - немайновими.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2024 року приписами Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції складає 1816,80 грн (3028,00 грн. х 0,4 х 150%) щодо немайнових вимог та 1816,80 грн (3028,00 грн. х 0,4 х 150%) щодо майнових вимог, що разом складає 3633,60 грн.

Посилання апелянта на несплату судового збору під час звернення до суду першої інстанції, з урахуванням положень ст. 4 Закону України "Про судовий збір" не можуть слугувати підставою для звільнення від його сплати в суді апеляційної інстанції, оскільки ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не від фактично сплаченої суми.

Щодо посилання апелянта на п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" (судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду), то колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір, водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі №300/6211/21, від 29 травня 2020 року у справі №640/511/19 та ухвалі Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі №320/7490/23.

Оскільки предметом спору в даній справі є визнання протиправними та скасування постанов про розмір мінімальних витрат виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, зобов`язання Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з рахунку та стягнення моральної шкоди, посилання апелянта на положення п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", як підставу для звільнення від сплати судового збору є помилковим.

Водночас, з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, клопотання про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Верховний Суд у постанові від 17 травня 2022 року у справі №826/13250/18 підкреслив, що метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників правовідносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

Таким чином, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, враховуючи що викладені апелянтом обставини не можуть слугувати підставою для відкриття апеляційного провадження у справі без сплати судового збору, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали з метою надання апелянту можливості подати докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі або докази на підтвердження наявності пільг щодо його сплати.

Керуючись ст. ст. 121, 133, 169, 248, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення визначених в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року недоліків - на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк апеляційна скарга буде повернута Апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку