Справа № 200/5836/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про передачу справи на розгляд палати

07 квітня 2025 року

м. Київ

справа №200/5836/24

адміністративне провадження №К/990/4755/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дії , зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року (ухвалене суддею-доповідачем Голошивцем І.О.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року (прийняту колегією суддів: суддею-доповідачем Компанієць І.Д., суддями Гаврищук Т.Г. та Гайдар А.В.),

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління щодо непроведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796;

- зобов`язати Управління здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 березня 2024 року.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 22 грудня 2020 року він отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). При розрахунку пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2018- 2020 роки в розмірі 9118,81 грн. Вважаючи, що він має право на проведення індексації пенсії, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, в якій просив здійснити індексацію шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії (за 2018- 2020 роки), на коефіцієнти збільшення: 1,14 (з 01 березня 2022 року), 1,197 (з 01 березня 2023 року), 1,0796 (з 01 березня 2024 року). Однак відповідачем було відмовлено у здійсненні такого перерахунку з підстав того, що показник середньої заробітної плати, який було застосовано при призначенні пенсії, є вищим за показник середньої заробітної плати (доходу)з урахуванням коефіцієнтів підвищення, передбачених постановами Уряду за 2019- 2023 роки. Зазначене, на думку ОСОБА_1 , є протиправним та таким, що суперечить вимогам пенсійного законодавства.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року, відмовлено у задоволенні позову.

4. Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції вказали, що Управлінням було правомірно відмовлено у проведенні індексації пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки.

5. Суди попередніх інстанцій виходили із того, що індексація пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV, здійснюється згідно з механізмом, визначеним Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 №124 (далі - Порядок №124), постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16 лютого 2022 року №118 (далі - постанова КМУ №118), постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" від 24 лютого 2023 року №168 (далі - постанова КМУ №168), постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" від 25 лютого 2024 року №185 (далі - постанова КМУ №185). Цими актами встановлено, що пенсії, при призначенні яких уже було застосовано показник середньої заробітної плати, який перевищує індексований розрахунковий показник, не підлягають щорічній індексації за формулою. У таких випадках замість індексації передбачається фіксована щомісячна доплата. Тому, врахувавши, що при призначенні пенсії позивачу з 22 грудня 2020 року було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2018- 2020 роки у розмірі 9118,81 грн, що перевищує розмір показника середньої заробітної плати за 2014- 2016 роки, розмір якого з урахуванням індексації становить 7994,47 грн, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що підстави для індексації такої пенсії за формулою, визначеною частиною другою статті 42 Закону України №1058-IV (з урахуванням коефіцієнтів), відсутні.

Суд апеляційної інстанції також роз`яснив, що порядок індексації пенсій, встановлений у частині другій статті 42 Закону №1058-IV, деталізований Порядком №124. Відповідно до абзацу другого пункту 5 цього Порядку, кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати.

При цьому, за твердженням суду апеляційної інстанції, Уряд, ухвалюючи постанови №118, №168 та №185, передбачив, що внаслідок щорічного перерахунку певні пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-IV, не будуть підвищуватися, оскільки вже розраховані за актуалізованим (вищим) показником середньої заробітної плати. Вказане підтверджується тим, що для таких осіб запроваджено фіксовану щомісячну доплату, що, зокрема станом на 01 березня 2024 року, становить 100 грн. З огляду на це, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пенсії, призначені у 2020- 2022 роках з урахуванням показників середньої заробітної плати (доходу) відповідно 7763,17 грн, 9118,81 грн, 10 846,37 грн, не індексуються із застосуванням передбаченого коефіцієнта збільшення. Натомість для досягнення мети індексації Урядом встановлено щомісячні доплати.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

6. Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Дзісь Андрій Романович, 06 лютого 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

7. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення частини другої №1058-IV, пункту 5 Порядку №124, постанови КМУ №118, постанови КМУ №168, постанови КМУ №185 та не врахували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23 та від 27 січня 2025 року у справі №200/422/24.

8. На думку скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про те, що показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії позивача, у розмірі 9118,81 грн, не підлягає збільшенню на коефіцієнт 1,14 з 01 березня 2022 року, на коефіцієнт 1,197 з 01 березня 2023 року та на коефіцієнт 1,0796 з 01 березня 2024 року при проведенні індексації пенсій згідно з пунктом 1 постанови КМУ №118, пунктом 1 постанови КМУ №168 та пунктом 1 постанови КМУ №185.

9. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій безпідставно не врахували правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, згідно з яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Враховуючи це, на його думку, суди помилково застосували абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124.

10. Позивач також наводить висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, який, на його думку, слід вважати застосовним у даних правовідносинах, та в якому серед іншого зазначено, що абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

11. Касаційна скарга надійшла до Суду 06 лютого 2025 року.

12. Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі №200/5836/24, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.

13. Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2025 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні колегією у складі трьох суддів на 25 березня 2025 року о 14 годині 00 хвилин у приміщенні Касаційного адміністративного суду за адресою: м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5.

14. У вказаному судовому засіданні Суд, враховуючи заявлене представником позивача клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, вирішив продовжити розгляд справи № 200/5836/24 без виклику учасників справи у порядку письмового провадження.

Позиція інших учасників справи

15. 24 березня 2025 року від Управління надійшов відзив на касаційну скаргу позивача, в якому відповідач зазначає, що порядок індексації пенсій регулюється частиною другою статті 42 Закону №1058-IV та Порядком №124. Перерахунок пенсій щороку з 1 березня здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується при обчисленні пенсії.

16. З метою підтвердження можливості Уряду здійснювати зміну механізмів соціального забезпечення у відзиві, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2196/17-а та Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 750/6379/16-а, від 29 вересня 2020 року у справі № 263/14242/17, відповідач наголошує, що Уряд України має дискрецію у визначенні розмірів соціальних стандартів, у тому числі й щодо порядку індексації пенсій. Вказане підтверджується тим, що згідно зі статтями 116, 117 Конституції України КМУ як вищий орган у системі виконавчої влади, зокрема, забезпечує реалізацію державної політики у сфері соціального захисту; розробляє проект Державного бюджету України і забезпечує його виконання; здійснює управління державними фінансами та видатками на пенсійне забезпечення.

17. Крім того, відповідач також наводить висновки Конституційного Суду України, зазначені у Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, відповідно до яких розміри державних соціальних стандартів та державних соціальних пільг можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

18. У відзиві відповідач також посилається на абзац третій підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, згідно з яким в умовах воєнного стану або для здійснення заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів соціального страхування.

19. На підставі викладеного Управління зазначає, що при призначенні пенсії позивачу у 2020 році було використано показник середньої зарплати 9118,81 грн (за 2018- 2020 роки), який суттєво перевищує індексований показник 7994,47 грн (станом на 2024 рік, розрахований за формулою відповідно до коефіцієнтів щорічної індексації). Тому, на думку відповідача, підстав для застосування щорічного коефіцієнта індексації (зокрема 1,0796 у 2024 році) немає. Натомість, для пенсій, при призначенні яких застосовано вищий від індексованого показник середньої зарплати, замість індексації, Урядом, а саме постановами КМУ №118, №168, №185 передбачено застосування щомісячної доплати (135 грн у 2022 році, 100 грн у 2023 році та 2024 році). Така заміна, за твердженням Управління, узгоджується з бюджетними обмеженнями та повноваженнями Уряду.

20. Таким чином, оскільки позивачу фактично було здійснено всі передбачені чинним законодавством доплати до пенсії (135 грн, 100 грн, 100 грн відповідно у 2022- 2024 роках), твердження про порушення його прав є необґрунтованими. З огляду на викладене, рішення судів попередніх інстанцій є законними, а підстави для їх скасування відсутні.

21. 01 квітня 2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення, викладені з урахуванням поставлених у судовому засіданні запитань.

22. Останні мотивовані, зокрема, суспільним значенням спору, що виник у цій справі. Як зазначає Управління, спір щодо індексації пенсії через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) має значення не лише для позивача, а й для широкого кола пенсіонерів, зокрема:

- у 2022 році призначено понад 390 тисяч нових пенсій, а у 2023 році - 434 тисяч;

- понад 9 млн пенсіонерів охоплені індексацією у 2023 році.

Зазначає, що вказане у своїй сукупності має значний вплив на державний бюджет та економічну стабільність країни, а отже, спір виходить за межі індивідуального та становий значний суспільний інтерес.

23. Крім того вказує, що Порядок № 124 та постанови КМУ 118, 168, 185 жодним чином не суперечать статті 42 Закону №1058-IV, а навпаки є підзаконними нормативно-правовими актами, які конкретизують і реалізують передбачений цією нормою механізм щорічного перерахунку (індексації) раніше призначених пенсій. Зазначеними постановами Уряду встановлюється порядок та послідовність дій, необхідних для проведення індексації, а також визначаються відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, і який враховується для обчислення пенсії.

24. При цьому відповідач наголошує, що ці нормативно-правові акти не передбачають множення на «індексаційний» коефіцієнт індивідуального показника заробітку, що був застосований при призначенні пенсії конкретному пенсіонерові, а регулюють механізм поетапного збільшення базового показника - середньої заробітної плати (доходу) по Україні, станом на 01 жовтня 2017 року, яка була впроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII) і використана як базова величина для «осучаснення» пенсій з 1 жовтня 2017 року.

25. Також відповідач наголошує, що мотиви, якими керується позивач, спричиняють нерівність та мають дискримінаційний підхід, оскільки особа, яка вийшла на пенсію у 2021 році, отримає значно вищу пенсію, ніж особа з аналогічними умовами, яка вийшла на пенсію у 2017 році. Це суперечить принципу рівності і створює необґрунтовану диференціацію у розмірах пенсій.

26. 03 квітня 2025 року від позивача надійшли заперечення на пояснення Управління. Останні мотивовані тим, що КМУ у постановах №118, №168, №185 передбачив індексацію пенсій на базі показника середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 грн), що, на думку заявника, суперечить статті 42 Закону №1058-IV, адже такий підхід штучно обмежує зростання пенсії, не враховуючи актуальний рівень зарплат, і знецінює індексацію як механізм збереження купівельної спроможності пенсій. Позивач наголошує, що індексація є обов`язковим і системним елементом пенсії, а тому має проводитися регулярно та в повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

27. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області, є громадянином України.

28. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримує пенсію за віком з 22 грудня 2020 року відповідно до пункту 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ.

29. 03 травня 2024 року позивач звернувся з заявою до відповідача про індексацію пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески та який враховується для обчислення його пенсії (за 2018-2020) на коефіцієнти збільшення 1,14 з 01 березня 2022 року, 1,197 з 01 березня 2023 року, 1,0796 з 01 березня 2024 року.

30. Листом від 08 липня 2024 року відповідач повідомив, що при призначенні пенсії застосовувався показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018-2020 роки - 9118,81 грн.

31. З 01 березня 2024 року проведено перерахунок пенсій на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185, в результаті якого збільшено показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (3764,40 грн х1,17x1,11x1,11x1,14x1,197 з коефіцієнтами збільшення протягом 2019-2023 років) на коефіцієнт збільшення 1,0796, що складає 7994,47 грн.

32. Показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки перевищує розмір показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, розмір пенсії підвищено на 100,00 грн, як визначено Постановою № 185.

33. Відповідно до вказаної постанови збережено надбавку у розмірі 100,00 грн, призначену з 1 березня 2023 року на підставі постанови КМУ № 168.

34. За даними електронної пенсійної справи розмір середньомісячної заробітної плати позивача складає 9855,25 грн (9118,81 грн - показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018-2020 роки х 1,08076- індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2020 року).

35. Страховий стаж складає 29 років 1 місяць 14 днів. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу визначено в розмірі 0,29083.

36. Розмір пенсії з 01 березня 2024 року становить 3315,08 грн, у тому числі: розмір пенсії за віком (ст. 27) - 2866,20 грн (9855,25 грн х 0,29083); надбавка на індексації з 01 березня 2022 року - 135,00 грн; надбавка на індексації з 01 березня 2023 року - 100,00 грн; надбавка на індексації з 01 березня 2024 року - 100,00 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 3 категорії ЧАЄС (ліквідатор) - 113,88 грн.

37. Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

38. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає, що цю справу слід передати на розгляд судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

39. У справі, що розглядається, позивач оскаржує рішення органу пенсійного фонду про відмову у проведенні індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796.

40. Звертаючись з касаційною скаргою ОСОБА_1 наголосив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо проведення індексації пенсії без застосуванням передбачених постановами КМУ № 118, 168, 185 коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, а дії Управління, які полягають у відмові у здійсненні такого перерахунку з підстав того, що показник середньої заробітної плати, який було застосовано при призначенні пенсії, є вищим за показник середньої заробітної плати (доходу) з урахуванням коефіцієнтів підвищення, передбачених постановами Уряду за 2019- 2023 роки, є протиправними.

Вказує, що при розрахунку пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2018- 2020 роки в розмірі 9118,81 грн, тому саме цей показник має бути застосований Управлінням під час проведення індексації його пенсії. Будь-якого іншого способу проведення індексації, а також жодних положень, що стосуються обмежень проведення індексації особам, середньомісячний заробіток яких перевищував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні для проведення перерахунку на відповідний рік, норми частини другої статті 42 Закону № 1058-IV не містять.

Вважає, що його твердження в повній мірі відповідають висновкам Верховного Суду, що викладені у постанові від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23.

41. Постановляючи цю ухвалу про передачу справи № 200/5836/24 на розгляд судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Верховного Суду виходить з такого.

42. У постанові від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23 Верховний Суд вказав, що індексація пенсій згідно із Законом № 1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника на 01 жовтня 2017 року, як це передбачено Порядком №124.

Суд зазначив, що у випадку суперечності між законом і підзаконним актом, застосуванню підлягає закон, як акт вищої юридичної сили. З огляду на це, у пункті 47 постанови вказав, що вказаний Порядок у частині, яка визначає індексацію лише від базового показника за 2017 рік, суперечить Закону, а отже, не підлягає застосуванню в частині, що виходить за межі приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV.

43. Водночас, здійснивши всебічний аналіз доводів учасників справи, а також врахувавши позицію відповідача щодо наявності значного суспільного інтересу у вирішенні спору, пов`язаного з індексацією пенсій шляхом урахування збільшеного показника середньої заробітної плати, що має потенційне значення для широкого кола пенсіонерів, а також беручи до уваги, що реалізація такого підходу має потенціал істотно впливати на сферу бюджетного планування та розподілу державних фінансових ресурсів, колегія суддів у цій справі вважає за необхідне ініціювати відступ від правової позиції, висловленої Верховним Судом щодо застосування частини другої статті 42 Закону України № 1058-IV у системному зв`язку із положеннями Закону №2148-VIII та Порядку №124 у подібних правовідносинах, з огляду на таке.

44. Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII), відповідно до його преамбули, визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

45. Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

46. Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

47. Обов`язковий характер індексації визначається також статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року (далі - Закон № 2017-III).

У вказаній статті зазначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

48. Частиною другою статті 19 Закону № 2017-ІІІ також встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

49. Колегія суддів, аналізуючи зазначені вище положення, доходить висновку, що індексація доходів це одна з державних гарантій, метою якої є підтримання достатнього життєвого рівня громадян та їх купівельної спроможності в умовах зростання цін.

Індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, що не мають разового характеру, зокрема, пенсії, а тому, є невід`ємною складовою частиною сум при розрахунку пенсії.

50. Подібний висновок на підставі аналізу зазначених вище положень викладений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 січня 2024 року у справі № 580/1974/23, від 11 березня 2024 року у справі № 240/1472/23, від 28 березня 2024 року у справі № 420/5470/23.

51. Підстави проведення індексації визначено статтею 4 Закону № 1282-XII, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотки. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

52. У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15 лютого 2022 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» № 2040-ІХ (далі - Закон № 2040-ІХ), яким частину п`яту статті 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.

53. Відтоді частиною п`ятою статті 2 Закону № 1282-XII в редакції Закону № 2040-ІХ визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону № 1058-IV.

54. Так, відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

55. Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

56. Відповідно до норм діючого законодавства основним Законом, що регулює відносини у системі пенсійного права, є Закон № 1058-IV.

57. Згідно з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

58. При цьому відповідно до пункту 4-5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року.

59. У 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

60. Частиною другою статті 40 цього Закону встановлюється порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, яким передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Ці показники застосовуються також і при інших розрахунках, передбачених цим Законом.

61. Разом з тим, абзац четвертий частини другої статті 40 Закон № 1058-IV передбачає, що показник середньої заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, який застосовується при призначенні пенсії, залежить від року, в якому особа звернулася за призначенням пенсії: середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

62. Зазначені два показники (передбачений частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV та абзацом четвертим частини другої статті 40 Закону № 1058-IV) не є тотожними.

Фактично, у відносинах пенсійного забезпечення застосовуються два показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески та який враховується для обчислення пенсії: розрахований з метою індексації пенсій та визначений для інших цілей, у тому числі для призначення пенсій.

63. Крім того, частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV не передбачено, що індексуватися має саме показник, з урахуванням якого призначено конкретну пенсію за зверненням у конкретному році. Цей показник є спеціально визначеним, а повноваження визначати його надано Кабінету Міністрів України.

64. Отже, Закон №1058-IV закріплює механізм індексації, але конкретні показники, розмір і порядок індексації визначає Кабінет Міністрів України.

65. Порядком перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

66. Із змісту пунктів 2-4 Порядку № 124 вбачається, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за Законом № 1058-IV.

67. Перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли, зокрема, по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом 3 частини третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

Коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:

де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);

ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:

ЗСЗ = Псзп (1): Псзп (2)х100% - 100%

де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;

Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.

68. Згідно пункту 5 Порядку № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

69. В подальшому, з метою унормування порядку індексації пенсії у 2022 році, постановою КМУ № 118 з 1 березня 2022 року було установлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14;

у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

70. З метою унормування порядку індексації пенсії у 2023 році, пунктом 3 розділу Прикінцевих перехідних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX (далі - Закон № 2710-IX) на 2023 рік зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

71. Пунктом 8 розділу Прикінцевих положень Закону № 2710-IX установлено, що у 2023 році, зокрема, частина друга статті 42 Закону № 1058-IV та стаття 64 Закону № 2262-ХІІ застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

72. Вказані вище положення Закону № 2710-IX є чинними та неконституційними не визнавалися.

73. Таким чином, Законом № 2710-IX законодавець зберіг сталість підходу щодо надання Кабінету Міністрів України повноважень встановлювати порядок та умови індексації пенсійного забезпечення у 2023 році. При цьому словосполучення «у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України» прямо вказує на наявність повноважень Уряду встановлювати як показники збільшення розміру пенсій внаслідок індексації, так і обмеження розміру такої індексації.

74. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 червня 2024 року у справі № 420/23990/23.

75. Так, з метою реалізації пункту 8 розділу Прикінцевих положень Закону № 2710-IX Урядом 24 лютого 2023 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої установлено, що з 1 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

76. З метою упорядкування проведення індексації у 2024 році, постановою КМУ № 185 передбачено, що з 1 березня 2024 року перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

77. Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що на виконання вимог частини другої статті 42 Закону № 1058-IV у 2019 році Урядом, з метою визначення механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, запроваджено Порядок № 124 та встановлено, зокрема, формулу обчислення коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, а також закріплено базову величину (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року) для застосування відповідної формули, чим створив логічно завершений і внутрішньо узгоджений механізм реалізації положень частини другої статті 42 Закону № 1058-IV на підзаконному рівні.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу, що Порядок №124 є базовим нормативно-правовим актом, який визначає загальний механізм реалізації частини другої статті 42 Закону №1058-IV. Усі подальші урядові акти щодо щорічної індексації пенсій (зокрема постанови №118, №168, №185) є спеціальними актами застосування положень Порядку №124 у відповідному бюджетному періоді.

78. Суд зауважує, що зазначений підхід до реалізації права на індексацію пенсій відповідає принципу рівноправності застрахованих осіб, передбаченому статтею 7 Закону №1058-IV, а також загальному конституційному принципу рівності перед законом, закріпленому статтею 24 Конституції України, та спрямований на уніфікацію умов пенсійного забезпечення незалежно від дати призначення пенсії - за умови однаковості страхового стажу та заробітку.

79. При цьому такий підхід також забезпечує дотримання принципу недискримінації у сфері соціального забезпечення, що має важливе значення.

Неврахування під час проведення індексації положень Порядку № 124, яким закріплено базову величину (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року) фактично призводить до створення ситуації, за якої застраховані особи з ідентичним розміром заробітної плати та однаковим страховим стажем отримують пенсії, розмір яких суттєво відрізняється виключно через різний рік звернення за призначенням пенсії.

Так, за наведеною відповідачем інформацією, для особи, якій пенсію призначено у 2021 році, з урахуванням актуального рівня середньої заробітної плати (доходу) у 2024 році, відповідний показник може становити 13 433,84 грн, тоді як для особи з тими ж показниками, яка звернулася раніше, - лише 7994,47 грн. Така розбіжність у розмірі пенсії (понад 1,68 рази) не може бути виправдана жодною об`єктивною обставиною, оскільки вона створює дискримінаційне становище, що суперечить не лише національному законодавству, а й міжнародним стандартам, зокрема статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу.

80. Таким чином, забезпечення справедливого механізму індексації пенсій, який передбачений Порядком № 124 є не лише проявом рівності та соціальної справедливості, а й засобом недопущення дискримінації за ознакою дати призначення пенсії, що гарантує єдність і послідовність державної політики у сфері пенсійного забезпечення.

Щодо конституційно визначених повноважень Кабінету Міністрів України у сфері соціальної політики колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

81. Відповідно до статті 5 Конституції України Україна є республікою; носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ; народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування; ніхто не може узурпувати державну владу.

82. Стаття 6 Основного Закону України додатково передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

83. Стаття 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

84. Статтею 3 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

85. Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.

86. Згідно з позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 750/6379/16-а, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховною Радою України про його виконання (частина друга статті 96, частина перша статті 97, частина перша статті 113, пункт 6 статті 116 Основного Закону України).

Ефективне здійснення Кабінетом Міністрів України цих повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики (пункт 2 та пункт 3 статті 116 Конституції України).

87. Відповідно до статей 116, 117 Конституції України Кабінет Міністрів України, зокрема, забезпечує виконання законів України, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової політики та політики у сфері соціального захисту, розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади, видає в межах своєї компетенції постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

88. Зазначені повноваження Уряду деталізовані у частині першій статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" та полягають у забезпеченні проведення державної соціальної політики шляхом вжиття заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечення соціального захисту громадян; забезпеченні підготовки проектів законів щодо державних соціальних стандартів і соціальних гарантій; забезпеченні розробки та виконання державних програм соціальної допомоги, зокрема, особам з інвалідністю, пенсіонерам та інших непрацездатним і малозабезпеченим верствам населення.

89. В Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року зазначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України; Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

90. Суд зазначає, що у пункті 2.1 Рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

91. У пункті 2.2 цього ж Рішення Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Конституції України).

92. Крім того, у Рішенні від 02 березня 1999 року № 2-рп/99 Конституційний Суд України звернув увагу на те, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у 4 системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади.

93. На підставі вищезазначеного, Суд наголошує, що політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3 статті 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.

94. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 грудня 2018 року у зразковій справі № 802/2196/17-а (Пз/9901/1/18).

95. Крім того, Суд вказує, що абзацами другим та третім підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення, зокрема щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

96. Вказані положення неконституційними не визнавалися, є чинними і узгоджуються, зокрема з Рішенням від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, в якому Конституційний Суд України зазначив про наявність у КМУ права встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

97. Крім того, колегія суддів зазначає, що у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України також зауважив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

98. Враховуючи правову природу спору у цій справі, Верховний Суд з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права вважає за необхідне застосувати також судову практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

99. У статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція) зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи («Sporrong and Lonnroth v. Sweden», № 7151/75, № 7152/75, п. 73). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності («Pressos Compania Naviera S.A. and others v. Belgium»), № 17849/91, п. 33).

Вирішуючи, чи була дотримана ця вимога, Суд визнає, що держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів із огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону, про який ідеться. Проте суд не може не скористатися своїм повноваженням щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на «мирне володіння [його] майном» в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу («Zvolsky аnd Zvolska v. the Czech Republic», № 46129/99, п. 63).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і у справі Стре проти Сполучного Королівства («Stretch v. the United Kingdom», № 44277/98, п. 37).

100. Також у цій справі Суд вважає за необхідне врахувати висновки ЄСПЛ у справі «Grudiс v. Serbia» (заява № 31925/08, пункт 72) про те, що у сфері соціального законодавства, у тому числі в сфері пенсійних виплат, держави користуються широкою свободою розсуду, що в інтересах соціальної справедливості та економічного добробуту може законно змусити їх коригувати, обмежувати або навіть зменшувати розмір пенсійних виплат, які, як правило, виплачуються кваліфікованому населенню.

101. За аналогічних обставин у справах «Valkov and оthers v. Bulgaria» (заява № 2033/04), «Khoniakina v. Georgia» (заява № 17767/08) ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції та визнає можливість, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі Суд зобов`язаний ураховувати всі відповідні обставини справи та з`ясувати, чи було законним таке втручання, чи мало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

102. Суд також вважає за необхідне наголосити, що у постанові від 20 червня 2024 року у справі № 420/23990/23 Верховний Суд вже викладав позицію про те, що Кабінет Міністрів України має повноваження встановлювати порядок реалізації частини другої статті 42 Закону України №1058-IV, зокрема щодо порядку та умов проведення щорічної індексації пенсій.

Так, У пункті 50 цієї постанови Суд зазначив, що на виконання вимог частини другої статті 42 Закону № 1058-IV Урядом, з метою визначення механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) запроваджено Порядок № 124.

Крім того, у пункті 60 вказаної постанови прямо вказано, що словосполучення „у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України" вказує на делегуванні Кабінету Міністрів України повноважень щодо встановлення порядку та умов індексації пенсійного забезпечення.

103. Таким чином, зі змісту вказаної постанови вбачається, що позиція Верховного Суду у цій справі зводиться до визнання того, що порядок реалізації індексації пенсій, передбачений частиною другою статті 42 Закону України №1058-IV, встановлений та деталізований у підзаконних нормативно-правових актах, зокрема у постановах Кабінету Міністрів України.

104. Аналогічну позицію підтримано також Верховним Судом у постановах від 31 липня 2024 року у справі № 380/27728/23, від 24 жовтня 2024 року у справі № 440/3462/24 та від 13 лютого 2025 року у справі № 380/6159/24.

105. Підсумовуючи вищезазначене, Суд, в контексті спору, що виник, доходить висновку, що Порядок № 124 не суперечить змісту частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, а, навпаки, встановлює деталізований механізм її реалізації, що й відповідає природі підзаконного нормативно-правового акта. Тобто, шляхом закріплення відповідної базової величини, Уряд реалізував делеговані йому повноваження з конкретизації порядку перерахунку пенсій, не виходячи за межі визначених Законом № 1058-IV приписів. Такий підхід забезпечує внутрішню узгодженість правового регулювання та спрямований на практичне застосування норми матеріального права у динаміці бюджетного процесу.

106. Щодо закріпленої Урядом базової величини (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року) колегія суддів вказує таке.

107. Законом № 2148-VIII запроваджено та змінено низку норм про обчислення та індексацію пенсій, як систему вирішення і запобігання проблемі значної різниці (диспропорцій) у розмірах пенсій, призначених у різні роки.

108. При цьому згідно пояснювальної записки до проєкту Закону № 2148-VIII його спрямовано на відновлення диференціації розмірів пенсій залежно від заробітку; впровадження єдиних підходів до обчислення пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, а досягнення мети справедливості системи пенсійного страхування мало полягати, зокрема, у відновленні диференціації розмірів пенсій залежно від отриманого заробітку та страхового стажу шляхом проведення перерахунків пенсій з 01 жовтня 2017 року з використанням єдиного показника заробітної плати, який використовується для призначення пенсій в 2017 році на рівні 3764,74 гривні та показника вартості одного року страхового стажу на рівні 1 відсотка; а також перегляді умов перерахунку (індексації) пенсій, що призначені згідно Закону № 1058-IV, та проведенні щорічного перерахунку пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, з якого обчислена пенсія на 50 % росту зарплати в попередньому році та на 50 % індексу споживчих цін.

109. Зокрема, розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено новим пунктом 43, згідно якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом 2148-VIII, з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

110. Зі змісту вказаних норм вбачається, що базова величина для перерахунку пенсій, визначена Законом №2148-VIII як середній показник зарплати за 2014- 2016 роки (3764,40 грн), стала відправною точкою для оновленого механізму щорічного підвищення пенсій. Порядок №124, затверджений КМУ, нормативно закріпив механізм індексації цієї базової величини, а щорічні постанови КМУ (№118, №168, №185) реалізують її застосування у відповідних роках.

111. Таким чином, між Законом №2148-VIII та підзаконними актами КМУ існує логічний зв`язок у питанні визначення та індексації базової величини, що у свою чергу забезпечує передбачуваність реалізації «індексаційного» механізму пенсійного забезпечення, встановленого частиною другою статті 42 Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 43 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсії, призначені до 01 жовтня 2017 року, підлягали осучасненню із застосуванням базової величини 3764,40 грн, яка є середнім значенням показника заробітної плати за 2014- 2016 роки. Цей показник було нормативно закріплено як відправну точку для реалізації подальших щорічних підвищень у рамках Порядку №124.

112. За наведених вище обставин, колегія суддів доходить висновку про необхідність відступлення від викладених у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23 та інших, правових висновків про те, що індексація пенсій згідно із Законом № 1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника на 01 жовтня 2017 року, як це передбачено Порядком №124 з огляду на те, що положення останнього не відповідають вимогам частини другої статті 42 Закону №1058.

113. Водночас колегія суддів звертає увагу, що висновок про необхідність індексації саме індивідуального показника середньої зарплати, який був застосований при призначенні пенсії, вступає у суперечність з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, яка передбачає збільшення показника, що «застосовується» для обчислення пенсії, а не того, що був «застосований» у минулому. Такий підхід не враховує динамічний характер механізму індексації, який реалізується щороку шляхом єдиного перерахунку відповідно до затвердженого Урядом коефіцієнта, а не індивідуального множення персональних розрахункових величин.

114. У зв`язку з наведеним, Верховний Суд вважає, що правове тлумачення частини другої статті 42 Закону України №1058-IV, викладене у постанові від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, потребує корекції. Індексація пенсій має проводитися не шляхом множення індивідуального показника заробітної плати, застосованого при призначенні пенсії, а через збільшення базового показника, який враховувася для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року, відповідно до Порядку №124.

115. Такий підхід узгоджується з нормами бюджетного законодавства, принципом рівності застрахованих осіб, а також правом Кабінету Міністрів України визначати порядок і умови індексації пенсій у межах делегованих повноважень. Це забезпечує передбачуваність і стабільність реалізації пенсійного права в динаміці соціально-економічної ситуації.

116. Відповідно до частини першої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

117. Згідно зі частиною першою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

118. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу (частина четверта статті 347 КАС України).

119. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи № 200/5836/24 (касаційне провадження № К/990/4755/25) на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу - Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Керуючись статтями 346, 347 КАС України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу № 200/5836/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - передати на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: С.М. Чиркін

В.М. Шарапа