Справа № 140/1826/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про продовження розгляду справи та поновлення строку звернення до суду

07 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1826/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І., розглянувши заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логітрейн» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Самчук Антон Миколайович в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Логітрейн» (далі ТОВ «Логітрейн», позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Волинській області від 11 квітня 2024 року за №, від 23 серпня 2024 року за №, від 23 серпня 2024 року за №, щодо ТОВ «Логітрейн».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (том 2 арк. спр. 128).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року ТОВ «Логітрейн» до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій інші поважні причини пропуску цього строку, навести обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати відповідні докази на їх підтвердження (том 2 арк. спр. 180-181).

На адресу суду 31 березня 2025 року надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що про рішення податкового органу сторона позивача дізналась з відповіді на адвокатський запит 16 січня 2025 року.

Ситуація ж щодо не усвідомлення про наявність податкових повідомлень-рішень обумовлена тим, що директор ТОВ «Логітрейн» є однією працевлаштованою особою на підприємстві, без відповідної юридичної освіти, який скористався правовою допомогою адвокатів, які неналежним чином виконали взяті на себе обов`язки. Сам же ж директор перебував на лікуванні та не міг самостійно вчиняти юридично значимі дії.

Окрім поновлення процесуального строку звернення до суду представник позивача просить витребувати у відповідача податкове повідомлення-рішення від 11 квітня 2024 року №, з метою подальшого збільшення позовних вимог (арк. спр. 185-187).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Відтак, оскільки недоліки позовної заяви у строк, установлений ухвалою суду від 21 березня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем були усунуті, тому розгляд справи необхідно продовжити.

Заяву про поновлення строку звернення до суду необхідно задовольнити, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, «повинна» необхідно тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Разом з тим, не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Відтак, суд враховує, що скарга на податкові повідомлення-рішення від 11 квітня 2024 року № (форма «Р») та № (форма «В4») була подана 01 серпня 2024 року разом із проханням щодо поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку (зворот арк. спр. 139-142).

Рішення ДПС України від 21 серпня 2024 року №25403/6/99-00-06-01-04-06 про відмову платнику податків у поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку (арк. спр. 136-137) та рішення ДПС України від 21 серпня 2024 року №25483/6/99-00-06-01-04-06 про залишення скарги без розгляду (арк. спр. 138-139) надійшли на адресу позивача 11 вересня 2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (арк. спр. 147).

Суд зауважує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи особливості правового регулювання досудового оскарження рішення контролюючого органу, наслідки не поновлення пропущеного строку на подання скарги разом із залишенням скарги без розгляду, з огляду на законні очікування (сподівання) позивача, що його скарга буде прийнята та, відповідно, розглянута, в силу очевидної об`єктивної причини пропуску строку на звернення до ДПС України з такою скаргою (повернення рекомендованих листів з податковими повідомленнями-рішення за закінченням терміну зберігання), існують підстави щодо обчислення шестимісячного строку звернення до суду з моменту отримання відповідних рішень ДПС України, тобто з 11 вересня 2024 року.

Суд також враховує і посилання представника позивача, на той факт, що директор ТОВ «Логітрейн» перебував на тривалому лікуванні, що підтверджується відповідними протоколами та висновками, наявними в матеріалах справи (том 2 арк. спр. 192-195), що унеможливлювало його, як єдину працевлаштовану особу ТОВ «Логітрейн» вчиняти юридичні дії.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати, як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Позиція ЄСПЛ засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто при розгляді справи адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. Наявність чи відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу), питання щодо відповідності обраного позивачем способу його захисту, встановлюється при розгляді справи по суті.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

На думку суду, зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про поважні причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, що, з урахуванням необхідності забезпечення права позивача на доступ до суду, є підставою для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.

Щодо витребування податкового повідомлення-рішення від 11 квітня 2024 року №, суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами частин першої, другої статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

До суду 18.03.2025 від представника ГУ ДПС у Волинській області надійшов відзив, до якого було надано податкове повідомлення-рішення від 11 квітня 2024 року №, а тому підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

Керуючись статтями 9, 80, 123, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Логітрейн» про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Логітрейн» строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Продовжити розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логітрейн» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя В.І. Смокович