Справа № 404/6372/24
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/6372/24
Номер провадження 2-а/404/106/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Кіровський районний суд міста Кі ровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Солук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраціний номер обілкової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , у липні 2024 року звернувся до суду з позовом про скасування постанови № 222 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення. В обгрунтування позову зазначив, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03 липня 2024 року № 222 на позивача накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Відповідно до даних постанови, позивач, будучи військовозобов`язаним, досягнувши віку старше 25-ти років, під час дії воєнного стану в особливий період порушив правила військового обліку, а саме після виключення з обліку призовників на протязі більше 13-ти років не став на військовий облік як військовозобов`язаний у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (до 30.03.2021 року військовому комісаріаті). Однак, позивач зазначає, що під час перебування з 30.01.2002 року до 29.05.2010 року на військовому обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 03.03.2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ІНФОРМАЦІЯ_5 (з 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в травні 2010 року був переданий з обліку призовників на облік військовозобов`язаних, як такий, що досяг 25-річного віку та не розшуканий. Однак, як зазначено в постанові, з травня 2010 року, ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, будуч зареєстрованим та проживаючи з 05.07.2001 року за адресою АДРЕСА_3 , до кінця червня 2024 року не став на облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 (до липня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_7 ), і відповідно не отримав військовий обліковий документ (військовий квиток чи тимчасове посвідчення), що посвідчує особу військовозобов`язаного та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, чим порушив правила військового обліку під час дії військового стану в особливий період, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Позивач зазначає, що є вдівцем, самостійно виховує неповнолітню дитину ще 24-х років. Ще 2010 року за місцем проживання в на той час в військовому комісаріаті в місті Знам`янка, Кіровоградської області, надавав свої особисті дані та зазначав, одноособово виховує доньку, є вдівцем, а відтак не мав проходити службу. Ще зі студентських років мав при собі приписне посвідчення, яке декілька разів намагався змінити в ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем проживання, проте кожного разу йому повідомляли, що в них завантаженість, немає належних бланків, та він є особою яка не має проходити службу. Зазначив, що в кінці червня 2024 року йому в місті Кропивницький виписали повістку для необхідності з`явитись в територіальний центр комплектування за місцем проживань 26.06.2024 року нібито для оновлення даних. Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_4 вказав, що всі йогої дані містяться в особовій справі, він самостійно виховує неповнолітню дитину, відповідно, станом на сьогоднішній день є особою, яка не підлягає мобілізації та має право на відстрочку та на той момент строк оновлення даних (16.07.2024 року) ще не минув. Вказав, що заяву на відстрочку в нього не прийняли, вказали, що він порушив правила військового обліку і відносно нього складуть протокол.Станом на сьогоднішній день, зазначає що військово-облікові дані оновив, військово-лікарську комісію пройшов, отримав військово-обліковий документ та подав заяву на відстрочку. Вважає, що всі вимоги законодавства виконував належним чином, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 липня 2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.19).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 грудня 2024 року визнано явку відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судове засідання обов`язковою. Відкладено судове засідання (а.с.41).

Через канцелярію суду представником позивача подано додаткові пояснення (вх. № 4917 від 10.02.2025 року) в яких останній зазначає, що 19.05.2024 року набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністратвині правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 Кодексу України про адміністратвині правопорушення було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період. Отже, до 19.05.2024 року норми частини третьої статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення не існувало, а з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк для уточнення громадянам України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду. До 19.05.2024 позивач не міг вчинити правопорушення, передбачене частиною третьою статтею 210 Кодексу України про адміністратвині правопорушення, оскільки такої норми до цього часу не існувало. Крім того, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема, і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 року в Законі №2232-ХІІ частина 10 статті 1 викладена в новій редакції та визначає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою Кодексу України про адміністративні правопорушення, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Таким чином, відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень. А відтак, позов вимоги підтримує та просит задовльнити (а.с.63-69).

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові. В судове засідання призначене на 07 квітня 2025 року позивач не з`явився, представником позивача подано до суду клопотання (вх. № 9884 від 17.03.2025 року) про розгляд справи за відсутності позивача та його представника та підтримання позовних вимог (а.с.79-81).

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В судове засідання призначене на 07 квітня 2025 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 78, 83), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань, та відзиву на позов до суду не подавав.

Зважаючи на те, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Згідно довідки ОСОБА_1 стойть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 (Знам`янка) (а.с.15).

Згідно повісток ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , зобов`язаний з`явитись 03 липня 2024 року та 10 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення облікових даних та проходження медичної комісії (а.с.10).

Згідно військово-облікового документу № 7 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , взятий на військовий облік 28 червня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Відповідно до протоколу № 222 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення складеного 01 липня 2024 року, відповідно до якого громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовозобов`язаним, досягнувши віку старше 25-ти років, під час дії воєнного стану в особливий період порушив правила військового обліку, а саме після виключення з обліку призовників на протязі більше 13-ти років не став на військовий облік як військовозобов`язаний у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (до 30.03.2021 року військовому комісаріаті), що передбачено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ зі змінами згідно Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 (далі Закон №2232-ХІІ) та Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року зі змінами згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 563 від 16.05.2024 (далі ПКМУ №1487), якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок) та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила). Згідно абзацу 8 ччастин третьої статті 1 вказаного Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає «виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку». Відповідно до частини восьмої статті 2 зазначеного Закону виконання військового обов`язку в запасі військовозобов`язаними полягає у дотриманні порядку і правил військового обліку. Згідно абзацу 9, 11 пункту 2 частини першої статті 37 Закону №2232-ХІІ та абзацу 1-2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку (ПКМУ №1487), взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання. При цьому, відповідно до абзаців 2, 6 пункту 1 частини 5 статті 37 Закону №2232-ХГ такі особи підлягають зняттю з військового обліку призовників. Так, громадянин ОСОБА_1 під час перебування з 30.01.2002 року до 29.05.2010 року на військовому обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 (30.03.2021 перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_5 (з 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в травні 2010 року був переданий з обліку призовників на облік військовозобов`язаних, відповідно до частини 1 статті 18 Закону №2232-ХІІ, як такий, що досяг 25-річного віку та не розшуканий. Однак, з травня 2010 року, ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, будучи зареєстрованим та проживаючи з 05.07.2001 року за адресою АДРЕСА_3 до кінця червня 2024 року не став на облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 (до липня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_7 ) і, відповідно, не отримав військове обліковий документ (військовий квиток чи тимчасове посвідчення), який є документом, ш посвідчує особу військовозобов`язаного та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, чим порушив правила військового обліку під час дії військового стану в особливий період, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с.17).

Постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03 липня 2024 року № 222 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 17000,00 грн, за скоєне правопорушення передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.16).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24 лютого 2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з частиною сьомою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Диспозиція частини третьої статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

В свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, у новій редакції викладено статтю 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме встановлено, що громадяни зобов`язані, зокрема, інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Тобто, зазначені дані необхідно було оновити до 16 липня 2024 року.

З доданих позивачем до позову доказів, встановлено, що позивач 28 червня 2024 року став на військовий облік, тобто у строк визначений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, у новій редакції викладено статтю 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до частини першої статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статетю 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку -тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За частинами першою, другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина перша та друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №175/1982/16-а (2а/175/10/16) від 30.05.2018 року.

Верховним Судом у справі № 463/1352/16-а від 08.07. 2020 року висловлена правова позиція, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень, яка підлягає врахуванню судами згідно приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи по суті.

При цьому, відповідачем відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення не надано жодних доказів та заперечень щодо позовних вимог, не висловлено свою правову позицію щодо спору.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем в повній мірі доведено факт відсутності складу адміністративного правопорушення, позивач у визначений законом строк поновив свої військово-обліково данні, що підтверджується доказами долученими до матеріалів справи, та зважаючи на те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень жожним чином не довів правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а відтак суд дійшов висновку що оскаржувана постанова № 222 від 03.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Оскільки адміністративний позов задоволено, позивачем здійснена сплата судового збору у розмірі 605,60 грн, що підтверджується квитанцією від 15.07.2024 року (а.с. 8), вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтями 210, 251, 254, 256, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення; статтями 72, 73, 77, 90, 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраціний номер обілкової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 222 від 03 липня 2024, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраціний номер обілкової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраціний номер обілкової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07.04.2025 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда