Справа № 640/7150/22
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року Справа№640/7150/22

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Смарт Пауер"

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Смарт Пауер" 10 травня 2022 року звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.09.2021 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 100 000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області здійснено фактичну перевірку господарської одиниці Товариства з обмеженою відповідальністю"Євро Смарт Пауер" за результатами якої складено Акт перевірки від 09.09.2021 року № 8112/02-32-09-01/42547705 (надалі - Акт перевірки), яким за позицією податкового органу позивачем допущені порушення законодавства України.

Відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення, оскільки позивачем, ТОВ «ЄВРО ЄМАРТ ПАУЕР», було допущено два порушення, в тому числі і те, що за період з 01.07.2020 до 07.07.2020 на акцизному складі, уніфікований номер 1012850, здійснювалось зберігання та реалізація пального за відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників в кількості 5 одиниць.

Висновки, викладені в акті перевірки щодо відсутності реєстрації витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі на момент перевірки, вважає необґрунтованими та нічим не підтвердженими, а, відповідно, незаконними, а податкове повідомлення-рішення від 30.09.2021 року № таким, що підлягає скасуванню.

12 травня 2022 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 640/7150/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/7150/22 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2025 року, справу передано на розгляд судді Кониченку Олегу Миколайовичу.

Ухвалою від 30 січня 2025 року суд прийняв до розгляду адміністративну справу № 640/7150/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Смарт Пауер" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Абзацом другим підпункту 15.16 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті Голос України та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

В газеті "Голос України" від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох таких підсистеми (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет"; "Електронний суд"; підсистема відеоконференцзв`язку.

З урахуванням статті 253 Цивільного кодексу України підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонування 5 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 10 Положення про ЄСІТС, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку.

Пункт 17 Положення про ЄСІТС визначає, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункта 25 Положення про ЄСІТС процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду виключно з використанням підсистеми "Електронний суд".

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала про прийняття справи до розгляду доставлена до електронного кабінету позивача, відповідача 31 січня 2025 року о 02 год 05 хв, згідно довідок про доставку електронного листа до електронного кабінету позивача, відповідача в підсистемі ЄСІТС Електронний кабінет.

25 лютого 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив у задоволенні позову відмовити.

Так, відповідач зазначив, що перевіркою встановлено факт реалізації пального за відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників в кількості 5 одиниць, а також що резервуари обладнано рівнемірами-лічильниками рівня пального VEEDER ROOT TLS 4, серійні номери: 303711;319610; 319613; 319608, 338728, якими позивач користується з 17.06.2020 року.

Позивачем же надана Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри від 01.04.2020 року № (форма J0210301), розпорядником акцизного складу №1012850 зареєстровано п`ять рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі VEEDER ROOT TLS 4, серійні номери: 10265; 10266; 10267; 10268; 10269 (власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалукройл» ().

ТОВ «Євро Смарт Пауер» документи підтверджуючі демонтаж рівнемірів-лічильників, з серійними номерами: 10265; 10266; 10267; 10268; 10269 до перевірки не надано. Також, не було надано до перевірки документи підтверджуючі введення в експлуатацію рівнеміра-лічильника з серійним номером 343623, відповідно до висновку про введення в експлуатацію.

За період з 01.07.2020 року до 07.07.2020 року на акцизному складі уніфікований номер 1012850 здійснювалось зберігання та реалізація пального за відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників в кількості 5 одиниць з серійними номерами: 303711; 319610; 319613; 319608; 338728 на введених в експлуатацію резервуарах.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суті, суд установив наступне.

Позивач, ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», у відповідності до виписки ЄДРПОУ долученої до матеріалів справи, зареєстроване юридичною особою 11.10.2018, про що в ЄДРПОУ внесено запис № 0078838.

Місцезнаходження позивача: проспект Соборності, будинок 15, кабінет 219, м. Київ, 02160.

Основними видами діяльності ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» за КВЕД є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення; 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у.; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 85.32 Професійно-технічна освіта; 92.00 Організування азартних ігор; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 52.10 Складське господарство; 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.30 Обслуговування напоями; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.11 Рекламні агентства; 73.20 Дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Відповідач, Головне управління ДПС у місті Києві області (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) є суб`єктом владних повноважень, який в спірних правовідносинах реалізує надані Податковим кодексом України повноваження та згідно ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатен здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області на підставі наказу про проведення фактичної перевірки від 28.08.2021 №2670к було проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» за місцем здійснення господарської діяльності (розташування акцизного складу) за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Гальчевського Якова, буд. 60-А, Автозаправний комплекс, з 31 серпня 2021 року, терміном 10 діб, за період з 01.04.2020 року.

Предметом перевірки у відповідності до вищевказаного Наказу визначено дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481), та інших нормативно-правових актів, які регулюють застосування реєстраторів розрахункових операцій, мінімальних цін оптово-відпусних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, ведення касових операцій у національній валюті та ліцензування, виробництво, обіг та зберігання пального (далі - перевірка).

За результатами фактичної перевірки було складено Акт про результати фактичної перевірки ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» () з питань обігу пального за період з 01.04.2020 року по 31.08.2021 року від 09.09.2021 року № 8112/02-32-09-01/42547705.

Як встановлено у ході перевірки, відповідно до даних ДПС України, які містяться у підсистемі «Дані податкового обліку та реєстрів» ІТС «Податковий блок», ТОВ «Євро Смарт Пауер» зареєстровано платником акцизного податку 19.11.2019 року за № 3476 з реалізації пального.

Відповідно до висновків Акту перевірки в ході проведення фактичної перевірки ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» () встановлено наступні порушення вимог:

- підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 та статті 12 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), а саме, ТОВ «ЄВРО ЄМАРТ ПАУЕР» за період з 01.07.2020 до 07.07.2020 на акцизному складі уніфікований номер 1012850 здійснювалось зберігання та реалізація пального за відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників в кількості 5 одиниць;

- підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 та статті 21 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), а саме, ТОВ «ЄВРО ЄМАРТ ПАУЕР», як розпорядником акцизного складу № 1012850 не подано до центрального органу виконавчої влади, реалізує державну податкову політику не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою « Довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпустку) та залишків пального на акцизному складі пального» за 5 звітних діб.

На підставі висновків Акту перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві сформоване податкове повідомлення-рішення від 30.09.2021 року № , яким до ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 105 000,00 грн.

Правовими підставами застосованих санкцій відповідачем визначені пункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пунктів 128.1.1, 128.1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України.

Податкове повідомлення-рішення оскаржується позивачем в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 100 000 грн.

Як убачається із матеріалів справи 20.12.2019 між ТОВ «Глобалукройл» () (Орендодавець) та позивачем (Орендар) був укладений договір № 1 оренди комплексу автозаправної станції.

У відповідності до п.1.1 договору Орендодавець передає в строкове платне користування об`єкт нерухомого майна: Автозаправний комплекс (АЗС), який знаходиться: за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Гальчевського Якова, буд. 60А.

17 червня 2020 року та договору оренди між ТОВ «Партнерс Компані» () (Орендодавець) та позивачем (Орендар) був укладений договір оренди № 17/06-20/2.

У відповідності до п.1.1 договору Орендодавець передає в строкове платне користування Автозаправний комплекс (АЗК), який знаходиться: за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Гальчевського Якова, буд. 60А.

Як убачається з актів приймання-передачі обладнання до договорів оренди від 20 грудня 2019 року та 17 червня 2020 року, встановлення зазначених в Довідках та в Акті перевірки витратомірів-лічильників у кількості 3 (трьох) одиниць та рівномірів-лічильників у кількості 5 (п`яти) одиниць здійснювалось підприємствами - орендодавцями АЗС та передавалось разом з АЗС за актами приймання-передачі обладнання до договорів оренди АЗС, що підтверджує їх встановлення на АЗС при передачі в оренду.

Так, у відповідності до Акту приймання-передачі обладнання до договору оренди № 1 від 20 грудня 2019 року Орендодавець передав позивачу рівнеміри до стаціонарних резервуарів: VEEDER ROOT TLS 4, серійні номери: 10265; 10266; 10267; 10268; 10269.

Згідно до Акту приймання-передачі обладнання до договору оренди № 17/06-20/2 від 17 червня 2020 року ТОВ «Партнерс Компані» передав позивачу VEEDER ROOT TLS 4, серійні номери: 303711; 319610; 319613; 319608;338728.

Сторонами не надано доказів того, що у позивача були наявні документи на час проведення фактичної перевірки про встановлення та демонтаж витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників на АЗС, враховуючи також відсутність доказів відносно того, що позивач здійснював їх встановлення або демонтаж, так як АЗС йому не належить на праві власності, а перебувала у його користуванні на умовах оренди.

Позивачем до матеріалів справи долучена Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (основна) за квітень 2020 року, що підтверджується квитанцією № 2 від 01.04.2020 року, доставлена 00:23:55, де зазначені рівнеміри установлені на стаціонарних резервуарах: VEEDER ROOT TLS 4, серійні номери: 10265; 10266; 10267; 10268; 10269.

Позивачем до матеріалів справи долучена Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (коригуюча) за липень 2020 року, що підтверджується квитанцією від 07.07.2020 року, доставлена 16:42:19, де зазначені рівнеміри установлені на стаціонарних резервуарах: VEEDER ROOT TLS 4, серійні номери: 10265; 10266; 10267; 10268; 10269.

Позивачем до матеріалів справи долучена Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (коригуюча) за липень 2020 року, що підтверджується квитанцією від 07.07.2020 року, доставлена 16:48:59, де зазначені рівнеміри установлені на стаціонарних резервуарах: VEEDER ROOT TLS 4, серійні номери: 303711; 319610; 319613; 319608; 343623.

Позивачем до матеріалів справи долучена Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (коригуюча) за квітень 2021 року, що підтверджується квитанцією від 13.04.2021 року, доставлена 16:59:29, де зазначені рівнеміри установлені на стаціонарних резервуарах: VEEDER ROOT TLS 4, серійні номери: 338728; 319610; 319613(зазначено двічі); 319608 (зазначено двічі); 343623.

Позивачем було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі витратоміри-лічильники та рівноміри-лічильники вже встановлені на АЗС, що підтверджується вище зазначеними Довідками.

Доказів, які б спростовували зазначене сторонами суду не надано.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Податкове законодавство застосовується судом в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом, що стосується і юридичних осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно з п. 61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, п. п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Абзацом 1 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.

Згідно із п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства що укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до норм п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити; наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави.

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області було здійснено фактичну перевірку ТОВ "Євро Смарт Пауер".

За результатами проведення перевірки, ГУ ДПС у Вінницькій області складено акт фактичної перевірки у якому відображені результати перевірки та встановлені за позицією податкового органу порушення.

ГУ ДПС у Вінницькій області направлені матеріали перевірки за місцем податкового обліку позивача.

Відповідачем було прийнято оспорюване рішення.

Надаючи оцінку встановленим порушенням в ході зазначеної фактичної перевірки суд вказує на таке.

Акцизний склад акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального (підпункт 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу (підпункт 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами, згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з підпунктом 12 підрозділу 5 Розділу XX ПК України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

З аналізу вказаних правових норм убачається, що розпорядники акцизних складів зобов`язані були обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Законодавцем також було визначено і граничний строк для такого обладнання та реєстрації, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до п. 128.1-1 ст. 128.1 ПК України, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Норми ст. 128.1-1 ПК України, застосовуватимуться: 1) з 01.07.2019 - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів; 2) з 01.10.2019 - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів; 3) з 01.01.2020 - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (пункт 18 підрозділ 5 розділ XX ПК України).

Відтак, реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі підлягають, зокрема, рівнеміри-лічильники на введених в експлуатацію резервуарах з яких здійснюється відпуск пального наливом.

Абзацом четвертим пункту 18 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України передбачено, що норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються: з 1 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 липня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу (незалежно від загальної місткості резервуарів, розташованих на акцизному складі такого розпорядника), а також до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне).

Отже, згаданими вище пунктами підрозділу 5 Розділу XX Податкового кодексу України встановлено строки для виконання обов`язку платником податку для облаштування акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі та реєстрації таких в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також передбачено дату з якої до таких платників застосовуються норми пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

При цьому, слід зазначити, що відповідальності за недотримання вказаного строку тобто за несвоєчасне обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та їх реєстрацію в відповідному Єдиному державному реєстрі нормами ПК України не передбачено.

Відповідно до приписів пункту 109.1 статті 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Тобто складом правопорушення, визначеного пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України, за яке передбачена штрафна санкція, є саме необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

При цьому, ані зазначена норма, ані інші положення ПК України, як вже було зазначено вище, не передбачають відповідальності за порушення строку обладнання або реєстрації зазначених рівнемірів та витратомірів.

З матеріалів справи вбачається, що санкції у розмірі 100000 грн застосовані до позивача за зберігання та реалізації пального у період з 01.07.202 року по 07.07.2020 року, але надані позивачем Довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (коригуюча) разом із квитанціями підтверджують, що витратоміри-лічильники були встановлені та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників рівня пального у резервуарі на момент здійснення фактичної перевірки позивача.

Тобто, на дату перевірки 09.09.2021 - витратоміри-лічильники та рівноміри-лічильники позивачем були встановлені, повірені та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, доказів іншого акт перевірки не містить, як і не було доведено стороною відповідача під час розгляду цього спору в суді.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що позивач використовував АЗС на підставі договорів оренди разом із обладнанням, в тому числі витратоміри-лічильники які є власність Орендодавців, які у силу свого правового статусу могли вчиняти будь-які дії відносно свого майна.

Враховуючи, що у ході та на дату перевірки контролюючим органом було встановлено наявність на акцизному складі позивача витратомірів/рівнемірів-лічильників рівня нафтопродуктів, які були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про безпідставність притягнення позивача до відповідальності передбаченої п. 128.1-1. ст. 128.1 ПК України, оскільки на момент фактичної перевірки обладнання було встановлено та зареєстровано.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.01.2023 у справі № 580/9246/21, від 04.04.2024 у справі № 420/20864/23.

У постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 580/9246/21 Верховний Суд висловив (сформував) правову позицію, що застосування пункту 128.1-1 статті 128.1 ПК України можливе виключно у випадку необладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, як передбачено диспозицією вказаної норми. Порушення строків обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та реєстрації їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (передбачених підпунктом 12 підрозділу 5 Розділу XX ПК України), якщо на час проведення перевірки встановлено їх наявність на акцизних складах та їх реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, не може бути підставою для застосування до платника податків пункту 128.1-1 статті 128.1 ПК України.

Відповідно до п. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що штрафні санкції у розмірі 100000 грн, застосовані до позивача неправомірно, а податкове повідомлення-рішення, у тій частині, що оскаржується позивачем є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву від 24.02.2025 року про ненадання позивачем у повному обсязі документів, необхідних для проведення фактичної перевірки із посиланням на пункт 2 ст. 85 ПК України, пункт 44.6 статті 44 ПК України з огляду на наступне.

У відповідності до п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

При цьому суд звертає увагу сторін, що пункт 44.6 статті 44 ПК України стосується документів, що відповідають сукупно наступним умовам: це документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; їх зберігання є законодавчим обов`язком платника податків; а вимога щодо їх надання містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу. Однак, спірні у цій справі правовідносини виникли з приводу виконання відповідачем функцій, не пов`язаних з питаннями оподаткування, оскільки стосувалися перевірки питань пов`язаних із обігом підакцизних товарів. Саме тому, на переконання суду, приписи цієї правової норми ПК України не розповсюджуються на інші документи, які не пов`язані з відображенням показників у податковій звітності. Відтак, немає підстав для застосування граничного терміну надання документів, який визначений пунктом 44.6 статті 46 ПК України.

Щодо питання розподілу судових витрат, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Виходячи з системного тлумачення наведеного правового положення вбачається, що судовими витратами є виключно ті витрати сторони, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було додано до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору на суму 2481, 00 грн, тому зазначена сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову.

21 березня 2025 року від представника позивача, адвоката адвокатського об`єднання «ЛЕКС ГРУП» Величко І.М. через підсистему «Електронний суд», надійшли письмові пояснення щодо предмету спору із посиланням на сталу судову практику Верховного Суду, а також заява про сягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (, місцезнаходження: Україна, 02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15 каб. 219) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень, 00 копійок).

Відповідно до статі 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача до суду додатково був наданий Договір № 10/01/22 про надання правничої (правової) допомоги від 10 січня 2022 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ГРУП», Додаткова угода № 1 до зазначеного договору, Акт виконаних робіт.

У відповідності до п.1.1 Договору, предметом цього Договору є надання Об`єднанням усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав Клієнта та його законних інтересів.

Згідно до пунктів 4.2,4.3 Договору, вартість послуг погоджується за угодою сторін і оформлюється додатковою угодою сторін і фіксується у відповідних рахунках. На підтвердження факту надання послуг складається Акт про надані послуги, який позивач повинен підписати протягом 5 днів з дня отримання.

Пунктом 4.4, 4.5 Договору, встановлено, що оплата здійснюється за кожен етап наданих послуг протягом 10 банківських днів з дня підписання акту виконаних послуг.

У відповідності до Додаткової угоди № 1 від 20 січня 2022 до договору № 10/01/22 про надання правничої (правової) допомоги від 10 січня 2022 року Додаткова угода визначає перелік та вартість послуг Об`єднання з надання правничої (правової) допомоги в адміністративному та судовому оскарженні податкових повідомлень-рішень, винесених па підставі податкових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» ().

Сторони домовились про надання Об`єднанням усіма законними методами та способами правничої (правової) допомоги Клієнту в адміністративному та судовому оскарженні податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі податкових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (код ЄДРГІОУ 42547705), що включає в себе вивчення та аналіз документів Клієнта, нормативно-правових актів, які необхідні для підготовки правової позиції, падання консультацій та підготовку правового заключепня, підготовку адвокатських запитів, збір та оформлення доказів, підготовку та подання скарги, позовної заяви та інших процесуальних документів, участь Об`єднання в розгляді скарги, в судових засіданнях тощо.

Цією ж Додатковою угодою сторони узгодили перелік та вартість правничих (правових) послуг за одну годину/судове засідання/дію.

21 березня 2025 року сторони підписали Акт наданих послуг № 1-27 за Договором про надання правничої (правової) допомоги № 10/01/22, яким підтвердили, що Виконавець надав Замовнику, а Замовник прийняв наступні послуги по наданню правничої (правової) допомоги в судовій справі № 640/7150/22:

Підготовка (написання) та подання до суду позовної заяви про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.09.2021р. № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 100 000,00 грн. 4 год за ставкою 1250 грн за засідання/дію що дорівнює 5000 грн.

Підготовка (написання) письмових пояснень від 21.03.2025 року 3 год за ставкою 1000 грн за засідання/дію що дорівнює 3000 грн.

Всього витрачено 7 годин, загальна сума рахунку 8000 грн, які представник просить стягнути з відповідача.

Позивач доказів сплати зазначеної суми протягом 10 банківських днів у відповідності до умов договору №10/01/22 про надання правничої (правової) допомоги від 10 січня 2022 року до суду не надав.

Відповідач же не надав своїх обґрунтованих заперечень щодо суми витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просив суд стягнути з відповідача.

При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, враховуючи не складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, наявність чисельної типової судової практики, в тому числі за участі позивача, що явно не відповідає часу витраченого на підготовку адміністративного позову та письмових пояснень із сталої судової практики, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 4000 грн.

Судом враховані правові висновки викладені у Постанові КАС ВС від 21 січня 2021 року по справі № 280/2635/20:

25. Судова колегія зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

26. На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

27. Отже, висновки судів попередніх інстанцій про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Смарт Пауер" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.09.2021 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 100 000,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.09.2021 року № Головного управління Державної податкової служби у м. Києві в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 100 000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (, 02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15 каб. 219) судовий збір у сумі 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (, 02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15 каб. 219) витрати на правничу допомогу у сумі 4000 грн (чотири тисячі) гривень.

Повний текст рішення складено та підписано 08 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко