Справа № 703/1496/25
Суддя: Прилуцький В. О.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/1496/25 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Смілі справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 42 від 08 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, яке накладено на нього за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити, стягнути на його користь сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань.

В обґрунтування вимог зазначає, що 10 березня 2025 року на його номер мобільного телефону поступило повідомлення від АТ «Ощадбанк» про заблокування його банківського карткового рахунку за рішенням виконавчої служби та списано з рахунку кошти на суму 9000 грн. З метою з`ясування обставин про заблокування виконавчою службою його карткового рахунку та списання певної суми коштів. 11 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області та від державного виконавця довідався про існування відносно нього виконавчого провадження за № 77452333 від 10 березня 2025 за яким стягувач ІНФОРМАЦІЯ_2 стягує з нього штраф за постановою від 08 січня 2025 року в подвійному розмірі 34000 грн. Таким чином 11 березня 2025 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження довідався, що 10 березня 2025 року відкрито виконавче провадження. Постановою №42 від 08 січня 2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. та в разі несплати протягом 15 днів з дня отримання постанови про адмінправопорушення буде стягнуто у подвійному розмірі 34000 грн. Згідно даної постанови вбачається, що 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 було вручено повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 годину 08 вересня 2024 року та неприбуття його в вказаний день є порушення ним Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487. З цього приводу зазначає, що 03 вересня 2024 року його на одній з вулиць м.Сміла було зупинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , де при перевірці документів ним надано військовий квиток та повідомлено працівникам РТЦК та СП, що він працює в ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ Укрзалізниця» та має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, але йому було вручено повістку для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 9 годину 08 вересня 2024 року. 08 вересня 2024 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та надав працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 копію Витягу з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного на своє ОСОБА_1 , в якому зазначено, що відповідно до наказу Мінекономіки від 04 вересня 2024 № 23219 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 27 квітня 2025 року. Працівник ІНФОРМАЦІЯ_1 прочитавши наданий ним Витяг з наказу Мінекономіки від 04 вересня 2024 № 23219 повідомив його, що до нього притензій немає та він може бути вільний. За таких обставин ОСОБА_1 безперешкодно був випущений черговим по КПП з території ІНФОРМАЦІЯ_1 пред`явивши йому зазначений витяг з наказу згідно якого він мє відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 08 січня 2025 року від працівника поліції довідався, що за їх даними перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не прибув по повістці 08 вересня 2024 року та разом з ним прибув до місця розташування зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час складання працівником відносно нього протоколу винним себе не визнав, тому що до ІНФОРМАЦІЯ_1 08 вересня 2024 року ОСОБА_1 приходив і повідомляв про наявність в нього відстрочки від призову по бронюванню надавши копію Витягу з наказу Мінекономіки.

Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся до суду з позовом про скасування вказаної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що до суду не надійшло клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), суд розглядає справу відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача до суду відзив на позовну заяву позивача не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою №42 від 08 січня 2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Згідно даної постанови вбачається, що 03 вересня 2024 р. ОСОБА_1 було вручено повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 годину 08 вересня 2024 року та неприбуття його в вказаний день є порушення ним Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину не визнав.

Частиною 3 ст.210 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Підпунктом 2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487), встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч.3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується зокрема підписом від 25 березня 2025 року посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності і вчинення останнім вищезазначеного адміністративного правопорушення, а також не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч.4 ст.159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, згідно з якою судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову № 42 від 08 січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 ), 605 гривень 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Прилуцький