Справа № 280/1882/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Справа № 280/1882/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Тетерюк Н.В., представника позивача: Касич-Пилипенко М.С., третьої особи 2: Галянчука М.І., розглянувши за правилами, встановленими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом

Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.168; )

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 69095, м.Запоріжжя, вул. Приходська, буд. 58; ),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білан Дмитро Геннадійович (м.Запоріжжя, вул. Приходська, буд. 58),

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі позивач, ТУ ДСА) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач, Відділ), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу від 03 березня 2025 року ВП №76968022 про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач не має можливості у добровільному порядку виконати вимоги виконавчого листа №280/1782/22, виданого 09.02.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом, яким зобов`язано ТУ ДСА перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі, визначеному частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу за період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III, оскільки кошторисом на 2025 рік видатки на виконання судових рішень на користь суддів не передбачаються, а тому накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду вважає безпідставним. Крім того, вказує, що вимоги щодо обчислення конкретного розміру невиплаченої надбавки за вислугу років рішення суду у справі №280/1782/22 не містить, а тому посилання відповідача на невиконання рішення суду в цій частині є безпідставними. Стверджує, що вчинення дій щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за рішенням суду в умовах відсутності кошторисних призначень прямо заборонено бюджетним законодавством. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 07.04.2025; залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, старшого державного виконавця Відділу Білана Дмитра Геннадійовича (далі - третя особа 1) та ОСОБА_1 (далі третя особа 2); встановлено строки подання заяв по суті справи.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№15604 від 01.04.2025), в якому зазначає, що у Відділі на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 76968022 з примусового виконання виконавчого листа № 280/1782/22, який видав 09.02.2023 Запорізький окружний адміністративний суд, про «Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі, визначеному частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу за період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ». Листом від 12.02.2025 за вих. № 08-03/1240 боржник повідомив Відділ, що кошторисом на 2025 рік видатки на виконання судових рішень на користь суддів не передбачаються, оскільки зміни до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, згідно з якими виконання рішень судів на користь суддів здійснюється за вищевказаним КЕКВ, були запроваджені після складання бюджетного запиту до проекту Державного бюджету України на 2025 рік. В той же час, боржником не було проведено перерахування та обчислення конкретного розміру невиплаченої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, що, зокрема, унеможливлює звернення державного виконавця із заявою до суду щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення. Таким чином, вимоги виконавчого листа №280/1782/22 боржником не виконані як в частині виплаті невиплаченої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, так і в частині обчислення конкретного розміру невиплаченої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років. Поважних причин невиконання рішення у встановлений виконавцем строк у листах боржника не зазначено. Своїм правом, передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду щодо вирішення питання про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; відстрочення чи розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання (дії) судового рішення; заміну сторони виконавчого; роз`яснення судового рішення тощо - боржник не скористався. Зазначає, що поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами. При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження. Виконання виконавчого документа має відбуватись у повній відповідності до відповідного судового рішення. Проведення обчислення конкретного розміру невиплаченої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років не залежить від наявності відповідних фінансових ресурсів. Вважає спірну постанову правомірною. Просить відмовити у позові.

Треті особи письмових пояснень по суті позовних вимог не надали.

У судовому засіданні 07.04.2025 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила позов задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу від 03 березня 2025 року ВП №76968022 про накладення штрафу.

У судовому засіданні 07.04.2025 ОСОБА_1 підтримав позицію відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, вказав, що рішення суду у справі №280/1782/22, ухвалене на його користь, набрало законної сили в грудні 2022 року, проте, не виконується ТУ ДСА протягом тривалого часу, зокрема, незважаючи на звернення третьої особи 2 до ТУ ДСА з проханням надати розрахунок перерахованої на виконання вказаного рішення суду надбавки за вислугу років, відповідні звернення позивачем проігноровані. Вважав, що накладення штрафу є належним заходом реагування на факт невиконання рішення суду. Просив в задоволенні позову відмовити.

У судове засідання 07.04.2025 представник відповідача та третя особа 1 не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене, суд визнав можливим здійснення судового розгляду за відсутності представника відповідача та третьої особи 1.

У судовому засіданні 07.04.2025 судом проголошено скорочене рішення.

Заслухавши представника позивача та третю особу 2, дослідивши відзив на позовну заяву та додані до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №280/1782/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині визначення розміру надбавки ОСОБА_1 за вислугу років у період з 22.05.2008 по 31.12.2011 у відсотках тільки від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас та бездіяльність, що полягає у не проведенні нарахування та виплати надбавки за вислугу років до заробітної плати за ці періоди у відповідності до частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі, визначеному частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу за період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) ОСОБА_1 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій втраті працездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III, за період з 22.05.2008 по 31.12.2011.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є ДСА України, в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» нараховану Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Запорізькій області надбавку за вислугу років в розмірі, визначеному частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу за період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є ДСА України, в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» нараховану Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Запорізькій області заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій втраті працездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III, за період з 22.05.2008 по 31.12.2011.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2022 в адміністративній справі №280/1782/22 змінено, виключивши з її резолютивної частини абзаци 5 та 6. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2022 в адміністративній справі №280/1782/22 залишено без змін.

09.02.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №280/1782/22 про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі, визначеному частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу за період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III.

Постановою старшого державного виконавця Відділу Білана Д.Г. від 28.01.2025 ВП №76968022 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа №280/1782/22.

Листом від 12.02.2025 за вих. № 08-03/1240 ТУ ДСА повідомило Відділ, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 26.08.2024 № 414 про внесення змін до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету (набрали чинності з 05 вересня 2024 року) виплати на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством мають здійснюватися з КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». У зв`язку із наведеним зазначено, що кошторисом на 2025 рік видатки на виконання судових рішень на користь суддів не передбачаються, оскільки зміни до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, згідно з якими виконання рішень судів на користь суддів здійснюється за вищевказаним КЕКВ, були запроваджені після складання бюджетного запиту до проекту Державного бюджету України на 2025 рік. Вказано, що ТУ ДСА вважає, що єдиним способом виконання рішення суду у справі №280/1782/22 є виконання рішення за рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів». У той же час, виконання рішення суду за рахунок бюджетної програми КПКВК 0501050 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» не може бути здійснене з незалежних від ТУ ДСА причин.

Постановою старшого державного виконавця Відділу від 03 березня 2025 року ВП №76968022 за невиконання рішення накладено на боржника ТУ ДСА України в Запорізькій області штраф у розмірі 5100 грн.

Указана постанова обґрунтована тим, що боржником не було проведено перерахунок та обчислення конкретного розміру невиплаченої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, що, зокрема, унеможливлює звернення державного виконавця із заявою до суду щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення. Таким чином, вимоги виконавчого листа №280/1782/22 боржником не виконані як в частині виплаті невиплаченої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, так і в частині обчислення конкретного розміру невиплаченої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років. Поважних причин невиконання рішення у встановлений виконавцем строк у листах боржника не зазначено.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, ТУ ДСА звернулося до суду з адміністративним позовом про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.п.1, 16 ч.3 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 4 статті 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З огляду на вищевикладене, накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Разом з тим, визначальною умовою для накладення такого штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, а їх подолання для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, поважними, у розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

У свою чергу, засади та порядок фінансування судів установлені статтями 148, 149 Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII).

Так, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 148 Закону №1402-VIII установлено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

За приписами ч. 1 ст. 149 Закону №1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.

За приписами ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до ст.ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Зважаючи на наведені положення статей 148, 149 Закону України № 1402-VIII, з урахуванням положень Бюджетного кодексу України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.

Суд зазначає, що фактичне та у повному обсязі виконання рішення суду у справі №280/7482/22 можливе за умови наявності у ТУ ДСА відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі №821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Судом встановлено, що резолютивна частина рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №280/1782/22, в частині, яка перебуває на примусовому виконанні у спірному виконавчому провадженні, містить не тільки зобов`язання ТУ ДСА виплати ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі, визначеному частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу за період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III, але і зобов`язання перерахувати таку надбавку.

Водночас, ТУ ДСА не було надано державному виконавцю жодних доказів виконання рішення суду у справі №280/1782/22 в частині здійснення перерахунку ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в розмірі, визначеному частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу за період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III.

Суд зазначає, що виконання ТУ ДСА такого обов`язку, покладеного судовим рішенням, яке набрало законної сили, жодним чином не залежить від наявності/відсутності бюджетного фінансування на виплату відповідних сум.

При цьому, посилання позивача на те, що вчинення дій щодо нарахування суддівської винагороди за рішенням суду в умовах відсутності кошторисних призначень прямо заборонено бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки жодна норма Бюджетного кодексу України та іншого закону, який регулює відповідні правовідносини, не містить подібної заборони.

Вказані обставини свідчать про невжиття ТУ ДСА заходів щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/1882/25 без поважних причин та за відсутності об`єктивних перешкод у його виконанні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірна постанова про накладення на ТУ ДСА штрафу за невиконання виконавчого листа №280/1782/22 є правомірною та не підлягає скасуванню, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

При цьому, надані ОСОБА_1 до суду докази звернення до ТУ ДСА з питання виконання рішення суду у справі №280/17822/22 та надана ТУ ДСА відповідь на таке звернення не є належними доказами у даній справі, оскільки вказане звернення відбулось 22.01.2025, тобто до відкриття виконавчого провадження ВП №76968022, отже, поза межами спірних правовідносин у цій справі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову задоволенні адміністративного позову.

При цьому, підстави для розподілу судових витрат відсутні з урахуванням положень статті 139 КАС України, а також правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.05.2024 у справі № 240/17530/23 про те, що якщо позивачем є суб`єкт владних повноважень, незалежно від результату розгляду справи не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 243-246, 271, 272, 287, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.168; ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 69095, м.Запоріжжя, вул. Приходська, буд. 58; ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білан Дмитро Геннадійович (м.Запоріжжя, вул. Приходська, буд. 58), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08.04.2025.

Суддя М.О. Семененко