Справа № 640/21827/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Державний ощадний банк України до Печерського Відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови ,

встановив:

04.08.2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Акціонерного товариства Державний ощадний банк України до Печерського Відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляцко Анни Володимирівни про накладення штрафу від 13.07.2021 у ВП № 65556545.

На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, адміністративну справу №640/21827/21 було направлено для подальшого розгляду до Одеського окружного адміністративного суду 10.03.2025 року.

Ухвалою судді від 17.03.2025 року справа прийнята до провадження Одеського ОАС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 12 листопада 2021 року у справі № 910/13232/20 про тимчасове вилучення доказів, задоволено клопотання TOB «ТЛК» «Арктика» про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, яка відповідно до частини третьої статті 134 ГПК України є виконавчим документом, в частині надання договору №55/3-1 від 19 червня 2017 року про припинення зобов`язань переданням відступного. Ухвалу не було виконано з поважних причин, а саме - у зв`язку з відсутністю у боржника (АТ «Ощадбанк») витребуваного договору, про що повідомили державного виконавця.

Ухвала господарського суду м. Києва від 12.05.2021 у справі № 910/13232/20 не може виконуватися у порядку, передбаченому ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки передбачає порядок виконання рішення немайнового характеру, а саме рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Натомість відповідно до ухвали господарського суду м. Києва від 12.05.2021 у справі №910/13232/20:

- суд не зобов`язував АТ «Ощадбанк» надати відповідні договори, а тому ухвала господарського суду м. Києва від 12.05.2021 у справі № 910/13232/20 не може вважатися такою, що зобов`язує боржника вчинити певні дії;

- суд ухвалив вилучити у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» вищезазначені договори, тобто предмети.

Вилучення вказаних доказів доручено Печерському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Таким чином, виконавчим документом не передбачено, що АТ «Ощадбанк» зобов`язано вчиняти будь-які дії, як то надання документів.

За таких обставин, ухвала господарського суду м. Києва від 12.05.2021 у справі №910/13232/20 має виконуватися у порядку, визначеному ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює порядок виконання виконавчого документу щодо передачі стягувану предметів, зазначених у виконавчому документі, а не у порядку, передбаченому ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», що регулює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Позивач зазначає, що є істотна різниця у тому чи виконуватиметься виконавчий документ у порядку, передбаченому ст. 60, чи ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки норми цих статей визначають різний порядок виконання виконавчого документу. Підстав для накладення штрафу не було, просять задовольнити позовні вимоги

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог і зазначив, що державним виконавцем з урахуванням чинного законодавства про виконавче провадження правомірно вчинені виконавчі дії, спрямовані на виконання виконавчого документу. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачено ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», яка є імперативною нормою, тобто не надає свободу вибору поведінки державному виконавцю, а прямо вказують які дії він повинен зробити.

Факти, викладені в позовній заяві, ґрунтуються лише на суб`єктивному трактуванні Позивачем норм законодавства. Державний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в рамках вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини по справі.

12.05.2021 Ухвалою Господарського суду м. Києва частково задоволено клопотання TOB «ТЛК» «Арктика» про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом. Застосовано заходи процесуального примусу, а саме: тимчасове вилучення державним виконавцем доказів для дослідження судом.

Відповідно до вказаної Ухвали, суд вирішив вилучити у АТ «Ощадбанк» договір/договори купівлі-продажу рухомого майна, а саме: силового, електротехнічного і холодильного обладнання на базі компресорних станцій, розташованого за адресами: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46; 46-А; 46-Б; 46- Г, від 13.02.2019, укладеного між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» за результатами відкритих торгів Державного підприємства «Сетам», а також усі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо; договір № 55/3-1 від 19.06.2017 про припинення зобов`язань переданням відступного, укладеного між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крупенія», а також усі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо.

26.05.2021 на виконання вказаної ухвали суду, державним виконавцем Печерського районного відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляцко А.В. відкрито виконавче провадження №65556545.

26.05.2021 р. державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця щодо визначення відповідальної особи щодо виконання вищезазначеного виконавчого документу. (а.с.49)

01.06.2021 виходом державного виконавця за адресою м. Київ, вул. Госпітальна 12г встановлено: зі слів канцелярії АТ «Державний ощадний банк України» відповідальну особу для виконання вищезазначеного рішення не призначено. Відомості щодо виконання вищезазначеного рішення суду до відділу не надходили, про що складено акт державного виконавця. (а.с. 52)

01.06.2021 державним виконавцем повторно на адресу боржника направлено вимогу про визначення відповідальної особи щодо виконання ухвали суду. (а.с. 52-53)

07.06.2021 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу щодо негайного виконання вищевказаного рішення суду та надання підтверджуючих документів на адресу відділу. (а.с. 53-54)

24.06.2021 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу щодо перевірки виконання вищезазначеного рішення, яке мало здійснюватись 30.06.2021 за адресою боржника: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, згідно вимог статті 63 Закону України "Про виконавче провадження". (а.с.54-55)

30.06.2021 виходом державного виконавця за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12г встановлено зі слів представника боржника АТ "Державний ощадний банк України", що зазначені у вищевказаному виконавчому документі договір/договори у боржника відсутні, про що державному виконавцю надано відповідний лист. На підставі вищезазначеного державним виконавцем складено відповідний акт державного виконавця №65556545 від 30.06.2021 р. відповідно до якого рішення суду не виконано. (а.с. 56-57)

Листом від 30.06.2021 року АТ "Державний ощадний банк України" повідомило відповідача, що запитувані документі зазначені в Ухвалі суду у боржника відсутні. (а.с. 55-56)

01.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн. Копію постанови направлено боржнику до виконання. (а.с.57)

07.07.2021 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу щодо здійснення перевірки виконання вищезазначеного рішення 12.07.2021 за адресою боржника: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г. (а.с. 58)

12.07.2021 державним виконавцем складено акт, відповідно до якого з виходом на місце, зі слів представника боржника АТ "Державний ощадний банк України" зазначені у виконавчому документі договір/договори у боржника відсутні, про що боржником на адресу відділу 09.07.2021 направлено відповідний лист (а.с.60-61). Станом на 12.07.2021 рішення суду не виконано. (а.с.59)

13.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на АТ "Державний ощадний банк України" у розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду, яка є предметом оскарження у цій справі.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною четвертою статті 19 Закону № 1404 передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Статтею 63 Закону №1404 встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною першою статті 75 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Суд звертає увагу на те, що станом на час винесення Відповідачем спірної постанови Позивачем не було виконано ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.05.2021 у справі №910/13232/20 в частині вилучення в нього договір/договори купівлі-продажу рухомого майна, а саме: силового, електротехнічного і холодильного обладнання на базі компресорних станцій, розташованого за адресами: Киїська обл., Києво-Святошинський р-н., Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46; 46-А; 46-Б; 46-Г від 13.02.2019, укладеного між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Дочірнім підприємством "БЦТ" за результатами відкритих торгів Державного підприємства "Сетам", а також усі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо; договір №55/3-1 від 19.06.2017 про припинення зобов`язань переданням відступного, укладеного між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крупенія", а також усі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо.

Суд відзначає, що Позивач є однією зі сторін вказаного договору, а отже повинен був мати один з його примірників.

Водночас, ані державному виконавцю, ані суду, Позивачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували втрату ним відповідного примірника (його зникнення, викрадення, загублення тощо) та не наведено жодної інформації щодо особи, відповідальної за його зберігання, обставин та періоду втрати даного договору, а лише голослівно зазначено, що такий договір в АТ «Державний ощадний банк України» відсутній, про що зазначено у відповідних листах.

Втім, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тож, в цьому випадку Позивачем не доведено обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, та не надано жодних доказів наявності в нього поважних причин невиконання вищевказаної ухвали суду у відповідній частині.

Одним із обґрунтувань позивача також є те, що державний виконавець - виконуючи згадану ухвалу господарського суду - мав би діяти відповідно до статті 60 Закону № 1404-VІІІ, а не статті 63 цього Закону, оскільки цією ухвалою господарський суд не покладав на боржника зобов`язань, за невиконання яких передбачено/можливе застосування штрафу. Наголошують, що господарський суд ухвалив вилучити договори, а не зобов`язував АТ «Ощадбанк» їх надати, а тому є істотна різниця у тому, яким чином має виконуватися виконавчий документ, адже норми статей 60 і 63 Закону № 1404-VІІІ визначають різну процедуру і наслідки.

Позивач зазначає, що державний виконавець мав би діяти відповідно до статті 60 Закону № 1404-VІІІ, скласти акт і повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника визначеного виконавчим документом майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу. Стаття 63 Закону №1404-VІІІ не передбачає ситуації, за якої витребувані предмети у боржника відсутні. Позивач підкреслив, що договору №55/3-1 від 19 червня 2017 року у нього немає, тому виконати виконавчий документ об`єктивно не може.

Розглядаючи це питання, суд застосовує Постанову ВС КАС від 11 серпня 2022 року у справі №640/19147/21 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

Зазначена справа є аналогічна цій справі щодо предмета оскарження та підстав, стосується одних і тих же сторін та виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 11 листопада 2020 року у справі №910/13232/20, по якій також була прийнята ухвала щодо вилучення доказів та було відкрите інше виконавче провадження.

В аспекті порушеного питання, колегія суддів висловила позицію щодо (можливості) застосування статті 60 Закону № 1404-VIII під час виконання виконавчого документа, яким є ухвала суду про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом. Зважаючи на фактологічні умови справи цю позицію суд зіставив з частиною першою, другою статті 63 Закону № 1404-VIII, на підставі яких державний виконавець винесла спірну постанову.

Верховний суд зазначив наступне:

« 17. У значенні частини першої статті 91 ГПК України документи (крім електронних документів) є письмовими доказами.

Суд, постановивши ухвалу про їх тимчасове вилучення, поклав таким чином на орган виконавчої служби обов`язок вжити примусові заходи, для того, щоб отримати документи, потрібні для розгляду зазначеної справи.

Колегія суддів вважає, що заходи примусового виконання обумовлюються змістом рішення, яке підлягає примусовому виконанню. В контексті цієї справи, повторимося, мовиться про ухвалу про тимчасове вилучення доказів, якими, відповідно до частини другої статті 134 ГПК України, можуть бути письмовий, речовий чи електронний доказ.

Ухвала про тимчасове вилучення документів - письмових доказів (як-от у цій справі) - не може виконуватися за правилами статті 60 Закону № 1404-VIII («Передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі»), адже не йдеться про предмети. Зауважимо, що ця стаття розміщена в розділі VII Закону № 1404-VIII, який називається «Порядок звернення стягнення на майно боржника». Положення цього розділу стосуються примусового виконання рішень майнового характеру.

Цивільно-правові договори не є «предметом матеріального світу» (тобто речовим доказом у розумінні процесуального закону) і уподібнювати їх до «предметів» на тій лише підставі, що суд ухвалив їх «вилучити» не можна.

18. У контексті описаної ситуації йдеться передовсім про документи (письмові докази), які суду потрібні для розгляду справи № 910/13232/20, й АТ «Ощадбанк» як сторона (відповідач) у тій справі має розуміти, про які докази йдеться, та не ухилятися від вимог суду. Постановивши ухвалу від 11 листопада 2020 року господарський суд таким чином не звільнив АТ «Ощадбанк» від обов`язку надати витребувані документи й не переклав це зобов`язання суто на державного виконавця. Останній повинен вживати передбачених Законом № 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18). Водночас і боржник, якого стосується рішення, в рамках виконавчого провадження повинен не ухилятися від своїх зобов`язань, імітуючи виконання як вимог суду, так і державного виконавця, а виконувати їх, надавши ті документи, яких від нього вимагали. Або пояснити і підтвердити обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання рішення.

Накладення на боржника штрафу відповідно до статті 63 Закону № 1404-VIII в цьому контексті можна розглядати як складову примусового виконання рішення. Встановивши, що боржник не виконав рішення без поважних причин, державний виконавець повинен винести постанову про накладення штрафу.

19. В цій справі - як можна зрозуміти з обсягу встановлених в ній обставин - виконавець, коли надсилав вимоги боржнику, таким чином вживав заходів для виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 11 листопада 2020 року у справі № 910/13232/20. Його вимоги були правомірні й мали спонукати (примусити) боржника виконати виконавчий документ належним чином. На думку колегії суддів, з`ясувавши, що боржник не виконав цього рішення без поважних причин (в цій справі твердження позивача про їх поважність (відсутність документів, які суд ухвалив вилучити) не мали ніякого документального підтвердження), державний виконавець правомірно винесла постанову про накладення на боржника штрафу на підставі частини другої статті 63 Закону № 1404-VIII.»

Відповідно до цієї постанови, ВС КАС касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишив без задоволення, а Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог залишив без змін.

Суд зазначає, що у цій справі, АТ «Державний ощадний банк України» навели аналогічні обґрунтування заявлених позовних вимог, а тому з урахуванням вищенаведених приписів законодавства та позиції ВС КАС, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки державним виконавцем правомірно вчинені виконавчі дії, спрямовані на виконання виконавчого документу згідно вимог Закону, а тому постанова про накладення штрафу є обґрунтованою та законною.

Керуючись ст.241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Печерського Відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 13.07.2021 у ВП №65556545 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

.