Справа № 420/6597/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6597/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м.

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в здійснення ОСОБА_1 зарахування до стажу періодів її роботи, а саме: - Періоду з 09.11.1987 р. по 30.09.1989 р. Місцевість, прирівняна до районів крайньої півночі Місце роботи: Производственное объединение «Красноленинск нефтегеофизика»; - Періоду з 02.10.1989р. по 29.07.1991 р. Місцевість, прирівняна до районів крайньої півночі Місце роботи: Заполярный производственный кооператив «Экология» Няганьский филиал - Періоду з 01.08.1991-01.09.1992 р. Місце роботи: Малое предприятие СРСУ -5 (Підприємство СРБУ-5) Центральна районна рада народних депутатів м. Одеси - Періоду 05.09.1992-03.04.1995 Місце роботи: Малое предприятие СРСУ -5 - Періоду 30.06.2000-01.04.2002 р. Місце роботи: ПКФ «Красная горка»/ВКФ «Червона горка» (у вигляді ТОВ) - Періоду 30.11.2008-01.02.2009 р. Місце роботи: ТОВ «БАРБАРТ»;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області провести з 18.08.2024 р. перерахунок, нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу періоди її роботи, а саме: - Періоду з 09.11.1987 р. по 30.09.1989 р. Місцевість, прирівняна до районів крайньої півночі Місце роботи: Производственное объединение «Красноленинск нефтегеофизика»; - Періоду з 02.10.1989р. по 29.07.1991 р. Місцевість, прирівняна до районів крайньої півночі Місце роботи: Заполярный производственный кооператив «Экология» Няганьский филиал - Періоду з 01.08.1991-01.09.1992 р. Місце роботи: Малое предприятие СРСУ -5 (Підприємство СРБУ-5) Центральна районна рада народних депутатів м. Одеси - Періоду 05.09.1992-03.04.1995 Місце роботи: Малое предприятие СРСУ -5 - Періоду 30.06.2000-01.04.2002 р. Місце роботи: ПКФ «Красная горка»/ВКФ «Червона горка» (у вигляді ТОВ) - Періоду 30.11.2008-01.02.2009 р. Місце роботи: ТОВ «БАРБАРТ».

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії з підстави відсутності необхідного страхового стажу. Вважаючи рішення протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом.

21.03.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що рішенням від 05.12.2024 проведений перерахунок з урахуванням сплати внесків за 07-09 місяці 2024 року. Пенсію обчислено при страховому стажі 32 роки 27 днів (стаж врахований по 30.09.2024) та середньомісячній заробітній платі 15491,90 грн, яка розрахована за період з 01.04.2002 по 30.09.2024. До страхового стажу Позивача не зараховано: - період навчання з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1986, оскільки у свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.1983 дата народження заявниці не придатна для сприйняття змісту (уточнюючу довідку з місця навчання та РАЦСу не надано); - періоди зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (записи не містять підпису посадової особи що їх здійснила, крім того відсутні печатки підприємства) . Так, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі первинних документів. Відповідно до Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967 пільги щодо нарахування надбавок до заробітної плати (п. 1), надання додаткової відпустки (п. 2), тривалості відпусток (п. 3), порядку виплати допомоги в разі втрати працездатності (п. 4) - надавались особам незалежно від факту укладення трудових договорів, а пільги, передбачені п. 5, в тому числі право на пільгове обчислення стажу, надавалися лише особам, які укладали строкові договори терміном не менш як три роки. За таких умов, врахувати стаж у пільговому обчисленні можливо лише у разі наявності: в трудовій книжці штампу в якому зазначено, що стаж обчислюється в півторакратному розмірі; копії трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в разі переведення, направлення чи запрошення особи; копії строкового трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі для осіб, які прибули на роботу у ці райони за власним бажанням; довідки, виданої безпосередньо підприємством чи архівною установою, де зазначено, що саме цей працівник мав право на пільги, передбачені відповідними постановами Ради Міністрів СРСР чи Указами Президії Верховної Ради СРСР; документа, який підтверджує бронювання житла на весь період дії трудового договору за місцем постійного проживання. Таким чином пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, письмового трудового договору, довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Звертаємо увагу суду на те, що жодного з зазначених вище документів на підтвердження спірного стажу роботи Позивачем не надано при тому, що обов`язок в наданні достатнього пакету документів законодавець покладає на позивача, а Головне управління не наділено повноваженнями у підтвердженні страхового стажу, а лише у відповідності до п. 4.2 Порядку №22-1 досліджує, аналізує та перевіряє вже надані документи та виявляє їх неточності та розбіжності.

27.03.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

ОСОБА_1 з 18.08.2024 отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено при страховому стажі 31 років 9 місяців 27 дні (стаж врахований по 30.06.2024) та середньомісячній заробітній платі 15491,90 грн, яка розрахована за період з 01.04.2002 по 30.06.2024.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2024 року проведений перерахунок з урахуванням сплати внесків за 07-09 місяці 2024 року. Пенсію обчислено при страховому стажі 32 роки 27 днів (стаж врахований по 30.09.2024) та середньомісячній заробітній платі 15491,90 грн, яка розрахована за період з 01.04.2002 по 30.09.2024.

До страхового стажу позивача не зараховано:

- період навчання з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1986, оскільки у свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.1983 дата народження заявниці не придатна для сприйняття змісту (уточнюючу довідку з місця навчання та РАЦСу не надано);

- періоди зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (записи не містять підпису посадової особи що їх здійснила, крім того відсутні печатки підприємства).

Вважаючи рішення протиправним позивач звернулася до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 9 Закону №1058 передбачено наступні види пенсійних виплат, що призначаються в солідарній системі:

пенсія за віком;

пенсія по інвалідності;

пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Отже, передумовою призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є наявність двох складових: віку особи та відповідного страхового стажу.

Статтею 1 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Приписами ч. 2 ст. 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004 року , зокрема, у ст. 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частинами 1 та 3 ст. 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження стажу також регламентовано у ст. 62 Закону №1058, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Висновки суду.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 444/2480/16-а.

При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 05.12.2024 року при обрахунку страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди роботи:

- період навчання з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1986, оскільки у свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.1983 дата народження заявниці не придатна для сприйняття змісту (уточнюючу довідку з місця навчання та РАЦСу не надано);

- періоди зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (записи не містять підпису посадової особи що їх здійснила, крім того відсутні печатки підприємства).

Щодо не зарахування періоду навчання з 01.09.1981 по 19.06.1986 роки, оскільки дата народження заявниці не придатна для сприйняття змісту, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до диплому серії НОМЕР_1 від 30.06.1986 року, ОСОБА_2 з 1981 року по 1986 рік навчалася в Одеському інженерно-будівельному інституті.

Диплом виданий на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії від 19.06.1986 року та завірений печаткою та підписом ректора інституту.

Суд звертає увагу, що в дипломі відсутня інформація про дату, місяць та рік народження позивача, що в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку про відсутність обґрунтованих підстав відповідача для відмову у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу позивача з вищевказаних підстав.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відтак, зважаючи на викладене, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача період його навчання в Одеському інженерно-будівельному інституті з 01.09.1981 по 19.06.1986 роки.

Щодо не зарахування періодів роботи зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року, а саме: з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (записи не містять підпису посадової особи що їх здійснила, крім того відсутні печатки підприємства), суд зазначає наступне.

Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року, ОСОБА_1 :

09.11.1987 року прийнята на посаду інженера в Производственное объединение «Красноленинск нефтегеофизика», наказ № 116 від 09.11.1987 року. Місцевість, прирівняна до районів крайньої півночі;

30.09.1989 року звільнена по догляду за дитиною дошкільного віку, наказ 79-К від 03.10.1989 року;

02.10.1989 року прийнята на посаду інженера-кошторисника в Заполярный производственный кооператив «Экология» Няганьский филиал, наказ № 39-к від 02.10.1989 року. Ханти-Мансійський автономний округ.

29.07.1991 року звільнена за власним бажанням, наказ № 51к від 25.07.1991 року.

01.08.1991 року прийнята на посаду інженера на Підприємство СРБУ-5, наказ від 01.08.1991 року.

01.09.1992 року звільнена за власним бажанням, наказ від 01.09.1992 року.

05.09.1992 року прийнята на посаду інженера на Малое предприятие СРСУ -5, наказ від 05.09.1992 року;

03.04.1995 року звільнена за власним бажанням, наказ № 25/к від 03.04.1995 року.

Суд зазначає, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п.2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Також слід наголосити, що ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової книжки, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Також, як вже зазначалося, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої внесені такі відомості.

Таким чином, суд наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Також суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, судом встановлено, що в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року всі спірні записи завірені печаткою та підписом посадової особи, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином. Трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Суд, оцінюючи допустимість трудової книжки позивача, як доказу в підтвердження його страхового стажу, враховує, що відповідач не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки позивача чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Натомість, відповідач не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірних періодів роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не взято до уваги дані трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року при визначенні позивачу стажу для призначення пенсії за віком.

Отже, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року.

Враховуючи вищевикладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2024 року, щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчанні в Одеському інженерно-будівельному інституті у період з 01.09.1981 по 19.06.1986 роки та періоди роботи з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 05.12.2024 року, у суду є всі підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Одеському інженерно-будівельному інституті у період з 01.09.1981 по 19.06.1986 роки та періоди роботи з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 15.10.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в цій справі.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 30.06.2000 по 01.04.2002 та з 30.11.2008 по 01.02.2009, суд зазначає про відсутність письмових доказів щодо відмови Головного управління ПФУ в Одеській області зарахувати вказані періоди до страхового стажу позивача, з огляду на вказане зазначені вимоги є передчасними.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2024 року, щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчанні в Одеському інженерно-будівельному інституті у період з 01.09.1981 по 19.06.1986 роки та періоди роботи з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Одеському інженерно-будівельному інституті у період з 01.09.1981 по 19.06.1986 роки та періоди роботи з 09.11.1987 по 30.09.1989, з 02.10.1989 по 29.07.1991, з 01.08.1991 по 01.09.1992, з 05.09.1992 по 03.04.1995 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.11.1981 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.11.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в цій справі.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко