Справа № 400/6633/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/6633/24

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Єщенка О. В.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати щомісячної індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2018 по 31.12.2022 у розмірі 4 463,15 грн, щомісяця відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок № 1078);

- зобов`язати провести нарахування та виплатити щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 у розмірі 4 463,15 грн щомісяця відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її виплата є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Мотивуючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, позивач зазначає, що в силу положень абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року був меншим за суму можливої індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці, у військовослужбовця виникає право на виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

На переконання позивача, оскільки у спірний період нарахування та виплата грошового забезпечення здійснені не в повному розмірі, зокрема, не виплачена індексація грошового забезпечення у фіксованому розмірі, він має право на відновлення порушених прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати щомісячної індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.04.2018 по 31.12.2022 у розмірі 4 463,15 грн, щомісяця, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 провести нарахування та виплатити щомісячну індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 року 4 463,15 грн., щомісяця, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що згідно положень Закону №1282-ХІІ позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у спірний період у законодавчо встановленому розмірі.

Як зауважив суд, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на встановлені положеннями Порядку №1078 правила й умови нарахування індексації, відповідач повинен був здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у спірний період.

Суд встановив, що позивачу у період з 01.03.2018 по 31.12.2022 фіксована індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася, у зв`язку з чим, суд визнав таку бездіяльність відповідача протиправною.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, суд дійшов висновку, що у спірний період позивач має право на нарахування та виплату індексації-різниці у фіксованому розмірі, згідно положень абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Здійснивши відповідний розрахунок різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу, суд встановив, що розмір належної позивачу індексації-різниці становить 4463,15 грн., у зв`язку з чим зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити у спірний період індексацію у вказаному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Так, мотивуючи свою позицію скаржник взагалі заперечує право позивача на виплату індексації-різниці, та зазначає, що встановлене судом першої інстанції зобов`язання нарахувати та виплатити останньому індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині в сумі 4463,15 грн. щомісячно за спірний період є помилковим.

Покликаючись на положення частини 1 статті 4 Закону №1282-ХІІ скаржник зазначає, що індексація грошового забезпечення має проводитись у випадку коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у 103 відсотки.

При цьому, скаржник зауважує, що право визначати розміри та суми індексації грошового забезпечення, надається виключно відповідному структурному підрозділу за місцем роботи (проходження військової служби).

Як указує скаржник, відповідно до положень Порядку №1078, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 позивачу за спірний період виплачена індексація у сумі 24130 грн.

З огляду на викладене, на переконання скаржника, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України, зокрема, у спірний період у ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 ).

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.05.2024 № 295-ОС ( по особовому складу) майстер-сержант ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини) (а.с.10).

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.06.2024 майстер-сержант ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення з 06.06.2024.

У період з 01.03.2018 по 31.12.2022 під час проходження військової служби позивачу не виплачувалася індексація-різниця, відповідно до приписів Порядку №1078.

13.06.2024 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату індексації-різниці грошового забезпечення за спірний період, однак відповідь не отримав.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, в яких скаржник взагалі заперечує порушення права позивачки на виплату індексації-різниці грошового забезпечення у спірний період, колегія суддів зазначає таке.

Приписи частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) визначають, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно частини 3 статті 9 Закон №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі і вище - Закон №1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Перелік об`єктів індексації установлений частиною 1 статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

До таких об`єктів індексації в силу абзацу 4 частини 1 статті 2 Закону № 1282-ХІІ належить оплата праці (грошове забезпечення).

Стаття 4 Закону №1282-ХІІ визначає, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Згідно матеріалів справи, виникнення спірних правовідносин зумовлено нездійсненням відповідачем нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу у спірний період.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що у період з 01.03.2018 по 31.12.2022 позивачу не була нарахована та виплачена спірна індексація, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про протиправність бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не виплати останньому індексації, оскільки така відмова порушує державні гарантії щодо оплати праці.

Досліджуючи питання обґрунтованості доводів скаржника про відсутність у позивача права на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, згідно положень абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні, колегія суддів керується наступним.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі і вище - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Зокрема, слід звернути увагу на те, що з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні.

У цій справі Верховний Суд зазначив, що системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Посилання скаржника на те, що позивачеві індексація у спірний період проводилася та виплачена у розмірі 24130,08 грн, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на помилковому та однобічному трактуванні норм права адже стосується виплати позивачу так званої поточної індексації, право на виплату якої виникає у випадку коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у 103 відсотки.

Водночас такі доводи жодним чином не спростовують право позивача на виплату індексації різниці грошового забезпечення за спірний період, яке виникає за умови, якщо розмір підвищення доходу військовослужбовця в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Досліджуючи питання наявності у позивача права на отримання індексації різниці у період з 01.03.2018 по 31.12.2022, колегія суддів вважає, що для вирішення цього питання слід встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 особа має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У березні 2018 року прожитковий мінімум становив 1762 грн.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін, сума індексації за березень 2018 року розраховується: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 слід помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,*253,30%/100), та становить 4 463,15 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи особової картки, позивачу у лютому 2018 року нараховано грошове забезпечення у розмірі 9470,75 грн., а у березні 2018 року 9558,54 грн.

За таких умов, розмір збільшення грошового доходу позивачки березні 2018 року у порівнянні з лютим 2018 року склав 87,79 грн. (9558,54 грн. 9470,75 грн.), що є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року(4463,15 грн.).

Враховуючи приписи Порядку №1078 сталий щомісячний розмір індексації ОСОБА_2 з березня 2018 року до дати звільнення становить 4375,36 грн. (4463,15 грн. 87,79 грн.).

Сформовані апеляційним судом висновки та здійснені розрахунки підтверджують право ОСОБА_3 на виплату індексації різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про задоволення позовних вимог в цій частині.

Водночас враховуючи, що суд першої інстанції помилково розрахував суму індексації-різниці, яка має бути виплачені позивачу за спірний період, колегія суддів вважає необхідним змінити абзац третій резолютивної частини судового рішення, а в іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Отож, узагальнюючи викладене вище, слід констатувати, що обґрунтування апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 про відсутність правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_4 індексації-різниці грошового забезпечення у спірний період є неспроможними та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Водночас, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність змінити абзац третій резолютивної частини рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно розрухував розмір індексації-різниці грошового забезпечення, в якому військова частина повинна виплачувати позивачеві індексацію, абзац третій резолютивної частини судового рішення слід змінити в частині визначення розміру індексації, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини у такій редакції:

«Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) провести нарахування та виплатити щомісячну індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 у розмірі 4375,36 грн., щомісяця, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078».

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. В. Єщенко

Повне судове рішення складено 07.04.2025.