Справа № 750/4450/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/4450/25
Провадження № 2-а/750/119/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретаря Веремій А.С.,

за участю представника позивача - Федоренка О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лєскова В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 про продовження строку затримання на шість місяців до 07.10.2025,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить продовжити строк затримання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шість місяців до 07 жовтня 2025 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Надав пояснення аналогічні змісту позову. Звернув увагу на відсутність доказів політичного переслідування відповідача в Республіці Білорусь, тривалість його проживання в Україні без законних на те підстав, ухилення відповідача від співпраці з органами ДМС в питаннях повернення його на територію Республіки Білорусь.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що в Україну прибув у 2016 році, оскільки боявся за своє життя та здоров`я. На даний час він знаходиться в розшуку, а його батько в тюрмі по політичним причинам, у зв`язку із незгодою з політикою діючої влади у Республіці Білорусь. Відповідач у Респібліці Білорусь перебуває у розшуку по сфабрикованому звинуваченню в чиненні злочину, пов`язаного з обігом наркотиків. Кримінальна справа порушена у 2018 році, тоді як з 2016 року він постійно перебуває в Україні

Відповідач також зазначив, що звернувся до міжнародного благодійного фонду за допомогою в оформленні статусу біженця, зібрав документи необхідні документи, які має намір передати представникам організації. Рішення про своє видворення не оскаржував, оскільки вважав, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про відмову в його тимчасовому затриманні у серпні 2024 року та про затримання лише на 2 місяці у лютому 2025 року свідчать про відсутність підстав для його видворення з території України. Просив суд не продовжувати строк затримання.

Представник відповідача адвокат Лєсков В.О. проти задоволення позову заперечив, зазначив, що відповідач не бажає повертатися в Республіку Білорусь, оскільки там існує реальна загроза його здоров`ю та життю. Особисто звернутися до компетентних органів для вирішення питань, пов`язаних з узаконенням перебування в Україні він не може, оскільки позбавлений можливості вільного пересування, а для оформлення відповідних документів необхідна його особиста присутність. Також представник вказав на відсутність законних підстав для затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, адже особу відповідача ідентифіковано, а примусове видворення за межі території України здійснити неможливо, оскільки дипломатичні відносини між Україною та Республікою Білорусь на даний час припинені і невідомо скільки часу потребуватиме отримання необхідних документів із Республіки Білорусь.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідноситни.

07 серпня 2024 року працівниками Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України був доставлений до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі УДМС у Чернігівській області) громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який незаконно перебуває на території України.

Перевіркою УДМС у Чернігівській області стосовно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 було встановлено, що він 17.03.2016 перетнув державний кордон на в`їзд в Україну та проживав на території України за паспортом громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_1 , виданого 07.05.2007 компетентним органом Республіки Білорусь та терміном дії до 30.05.2016 (а.с. 8-10). Термін його законного перебування в Україні закінчився 15.06.2016. Проте, документи на продовження терміну перебування в Україні або документи, які дають право на законне перебування в Україні ОСОБА_4 не оформив, а тому перебуває в Україні незаконно. Із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до територіальних органів Державної міграційної служби України не звертався.

08 листопада 2021 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування в Україні, а саме за проживання без документів на право проживання в Україні, за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), у редакції від 01.10.2021, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень (протокол серії ПР МКМ № 008619 від 08.11.2021 та постанова серії ПН МКМ № 008602 від 08.11.2021) (а.с. 11, 12).

05 серпня 2024 року УДМС у Чернігівській області відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме за перевищення встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів та проживання без документів на право проживання в Україні з 15.06.2016, за частиною другою статті 203 КУпАП (у редакції від 23.06.2024) з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 гривень (протокол серії ПР МЧГ № 001465 від 05.08.2024 та постанова серії ПН МЧГ № 001451 від 05.08.2024) (а.с. 13, 14).

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 від 05.06.2024, на той час він знаходився в розшуку у зв`язку із незгодою з діючою політичною владою у рідній країні, а його батько в тюрмі по політичним причинам. Відповідач також зазначив, що має намір звернутися до компетентних органів України із заявою про надання статусу біженця, відповідні документи знаходяться у адвоката у м. Києві (а.с. 15).

За відомостями банку даних Інтерполу перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Білорусь, у зв`язку з чим 05.08.2024 відповідача передано правоохоронним органам (а.с. 16).

07 серпня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/11051/24 в задоволенні клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури про застосування тимчасового арешту стосовно відповідача відмовлено (а.с. 17).

07 серпня 2024 року працівниками УДМС у Чернігівській області відповідача було затримано в адміністративному порядку у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП, для припинення адміністративного правопорушення, ідентифікації та забезпечення примусового видворення (протокол про адміністративне затримання № МЧГ 000020) (а.с. 18).

07 серпня 2024 року внаслідок порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, зважаючи на відсутність у нього документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України, з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI), УДМС у Чернігівській області прийнято рішення № 2 про примусове видворення відповідача з України (а.с. 19-23).

07 серпня 2024 року УДМС у Чернігівській області прийняло рішення про поміщення відповідача до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі ПТПІ) з метою припинення адміністративного правопорушення, ідентифікації та забезпечення примусового видворення (перебуває в ПТПІ з 07.08.2024) (а.с. 28-30).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.08.2024 у справі № 759/1476/25 задоволено адміністративний позов УДМС в Чернігівській області про затримання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства (а.с. 30-31).

Зважаючи на те, що особа відповідача є не ідентифікованою, він не має документа, який надавав би йому право на виїзд з України (строк дії його паспорта серії НОМЕР_2 закінчився 30.05.2016), 03.09.2024 УДМС у Чернігівській області звернулося із запитом N? 7401.20-4909/74.2-24 до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо звернення до компетентного органу Республіки Білорусь з метою ідентифікації відповідача та оформлення йому паспорта громадянина Республіки Білорусь для виїзду за кордон чи проїзного документа для можливості подальшого повернення до країни походження.

07 жовтня 2024 року Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України супровідним листом № 71/6132-500-93412-ВН надіслав до Посольства України в Республіці Білорусь запит УДМС у Чернігівській області щодо ідентифікації та документування відповідача для подальшої передачі білоруській стороні (а.с. 39).

Аналогічний запит УДМС у Чернігівській області до Посольства України в Республіці Білорусь 24.02.2025 за № 71/15-500-21152.

Станом на день подання даного адміністративного позову інформація від компетентних органів країни громадянської належності відповідача чи документи, які необхідні для його ідентифікації та надають право на виїзд з України, до УДМС України в Чернігівській області на підставі вказаних запитів не надходили (а.с. 52).

З метою забезпечення ідентифікації та документування відповідача працівники Чернігівського ПТПІ на підставі листів УДМС у Чернігівській області неодноразово пропонували відповідачу заповнити заяву на отримання свідоцтва на повернення в Республіку Білорусь, однак відповідач відмовився від її заповнення, що свідчить про відсутність співпраці з боку іноземця (а.с. 38,40, 42, 43).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.02.2025 у справі № 750/1476/25 частково задоволено задоволено адміністративний позов УДМС в Чернігівській області та продовжено строк затримання ОСОБА_2 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства до 07.04.2025 (а.с. 48-50).

Конституція України встановлює, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (стаття 26). Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 33).

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Проте, відповідач із заявою щодо добровільного повернення в країну походження або третю країну до ДМС, її територіальних органів та підрозділів не звертався.

Таким чином, оскільки відповідач тривалий час перебуває на території України незаконно та не вчиняв жодних дій з метою добровільного виїзду з території України після закінчення терміну перебування, процедура добровільного повернення до Республіки Білорусь стосовно нього не може бути застосована.

Частиною першою статті 26 Закону № 3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Абзацом 1 частини восьмої статті 26 Закону № 3773-VI встановлено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Отже, примусове повернення не може бути застосоване до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та надають право на виїзд з України.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Частиною другою статті 263 КУпАП передбачено, що осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзду з них, порушили прикордонний режим, режим у пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду-виїзду, правила використання об`єктів тваринного світу в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, у територіальному морі, внутрішніх водах та виключній (морській) економічній зоні України, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які порушили законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або не виконали рішення про заборону в`їзду в Україну, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення - до трьох діб.

Положеннями частини одинадцятої статті 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини дванадцятої статті 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п?ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з частиною тринадцятою статті 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно частини третьої статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Стосовно посилання відповідача на загрозу його політичного переслідування в Республіці Білорусь, суд враховує, що останнім не надано суду жодних доказів на підтвердження вказаних фактів. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що в Республіці Білорусь відносно нього велося кримінальне провадження пов`язане з обігом наркотичних речовин, яке було припинено. Проте, батько позивача відбуває покарання за політичні погляди, які підтримує і відповідач, а тому він вважає, що оголошений в розшук саме за політичними мотивами.

Суд звертає увагу на те, що ст. 26 Конституції України передбачена можливість надання притулку іноземцям та особам без громадянства у порядку, встановленому Законом, і дана норма деталізована у Законі України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а тому відповідач має право скористатися даною процедурою за умови доведення відповідних фактів репресій чи політичного переслідування.

Враховуючи, що відповідач не має документа, що посвідчує особу та надає право на виїзд з України (строк дії його паспорта серії НОМЕР_1 закінчився 30.05.2016), не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення УДМС у Чернігівській області про примусове повернення; тривалий час нелегально перебуває на території України, порушуючи міграційне законодавство України; ніде не працює, є всі підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, та оскільки строк його утримання в ПТПІ закінчується 07.04.2025, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про продовження строку затримання відповідача з поміщенням до ПТПІ строком до 6 (шість) місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Суд відхиляє твердження відповідача та його представника щодо політичних мотивів оголошення його у розшук в Республіці Білорусь, оскільки жодних доказів цього не надано. Також суд не погоджується твердженням, що перебування в ПТПІ унеможливлює вирішення відповідачем питання узаконення перебування в Україні, оскільки в цій установі він перебуває лише з серпня 2024 року, тоді як взагалі в Україні без належних документів з 2016 року. Також представник позивача вказав на можливість оформлення необхідних документів безпосередньо в місці утримання відповідача, а сам відповідач пояснив, що вже звернувся за допомогою до благодійного фонду.

Стосовно строку, на який має бути продовжено затримання суд доходить наступних висновків.

Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі. Затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції. Кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Держава та її компетентні органи несуть обов`язок щодо забезпечення права громадян, у тому числі іноземців, на особисту свободу та сприянню ефективному вирішенню питань, пов`язаних з усуненням причин обмеження цього права.

Згідно з ч. 12 ст. 289 КАС України у позові про продовження строку затримання зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.

На думку суду, продовження затримання відповідача на максимальний шестимісячний строк створить підгрунтя для самоусунення уповноважених державних органів від активних дій щодо прискорення отримання необхідних документів для його ідентифікації та видворення, натомість обмеження такого строку стимулюватиме цей процес.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а строк затримання відповідача продовжити до трьох місяців.

Керуючись статтями 9, 90, 241-246, 271, 272, 289, 371 КАС України,

УХВАЛИВ:

позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 51-А, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 37804450) до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 (місце перебування: АДРЕСА_1 ) про продовження строку затримання на шість місяців до 07.10.2025, задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на три місяці, а саме: до 07 липня 2025 року.

В нішій частині вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання.

Повне рішення складено 07.04.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО