Справа № 380/6668/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/6668/24 пров. № А/857/24951/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі №380/6668/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання дій протиправними (головуючий суддя першої інстанції Грень Н.М., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 05.09.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України ), в якому просить: визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, у зв`язку з встановленням мені III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та затвердити відповідний висновок.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому встановлено III групу інвалідності із втратою працездатності 45 відсотків, причиною інвалідності є захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відтак, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Проте, відповідачем протиправно відмовлено у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності з підстав, що не визначені підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі №380/6668/24 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та затвердити відповідний висновок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Апелянт зазначає, що нормами Положення № 1317 передбачені спеціальні вимоги до проведення медико-соціальної експертизи колишнім працівникам міліції, зокрема, необхідність залучення при проведенні медико-соціальної експертизи колишнім працівникам міліції представників закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії. При проведенні медико-соціальної експертизи позивача дану вимогу дотримано не було, лікарсько-консультативною комісією Державної установи «ТМО МВС України по Львівській області» на медико-соціальну експерту комісію позивач не направлявся.

Відтак, невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення № 1317 унеможливила прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку № 850, внаслідок чого прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок, про що Департаментом пенсійних питань та соціального захисту МВС України листом від 29.02.2024 № 5647/49-2024 повідомлено Ліквідаційну комісію ГУМВС України у Львівській області.

Відтак, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про визнання рішення МВС України протиправним.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 03 грудня 2002 року до 04 грудня 2008 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Відповідно довідки МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААВ№604910 від 17.08.2022, позивач отримав ІІІ групу інвалідності у зв`язку із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з довідкою медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №012306 від 17.08.2022 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу встановлено 45% втрати працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відтак, з метою отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 та п. 7 Порядку № 850, позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, до якої, серед іншого, додав: довідку серії 12 ААА №012306 від 17.08.2022 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, копію виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією 12 ААВ № 604910 від 17.08.2022; постанову ВЛК №27 від 08.11.2021, копію листа «ПАТ» НАСК « ОРАНТА» від 01.11.2021.

Відповідно до листа Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 26995/15-2022 від 15.09.2022, за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , адресованої відповіді Ліквідаційній комісії ГУМВС України у Львівській області про те, що невідповідність надісланих матеріалів суперечить п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, оскільки при проведенні позивачу медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались та поліклінікою ДУ «ТМО МВС України у Львівській області» для проходження МСЕК позивач не скеровувався. У листі Міністерства внутрішніх справ України дійшло до висновку про те, що до складу комісії не входили представники закладів охорони здоров`я МВС.

Листом Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 22.09.2022 № 62 повернуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання.

19.10.2022 позивач звернувся до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи з проханням надати інформацію чи в складі комісії є представники закладів охорони здоров`я МВС.

Листом Львівського обласного центру медико-соціальної еспертизи від 03.11.2022 №72 повідомлено про те, що при проведенні медико соціальної експертизи є визначений представник заступник начальника лікарні з ЕТН лікар ОСОБА_2 . Проте на засідання Обласної МСЕК 17.08.2022 вона не прибула, причина не відома.

03.01.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області із заявою про повторний розгляд рапорту про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 31.01.2023 №3937/15-2023 адресованого Ліквідаційній комісії ГУ МВС України у Львівській області , вказано про те, що у повторно надісланих позивачем документів недоліки не усунуті, що унеможливило прийняти рішення згідно з Порядком.

Листом управління МВС України у Львівській області від 08.02.2023 №7 повернуто ОСОБА_1 документи на доопрацювання.

Не погодившись з діями відповідача позивач звернуся з позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі №380/3987/23, позов задоволено частково: визнано протиправними дії МВС України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано повторно розглянути заяву від 17.08.2022 про призначення одноразової грошової допомоги і додані до нього документи разом із висновком ГУМВС України у Львівській області і прийняти за наслідками повторного розгляду одне з рішень , передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті), інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21.10.2015 №850. Встановлено у такий спосіб та строки виконання цього рішення ОСОБА_1 : впродовж тижня після набрання цим рішення суду законної сили подати оригінал заяви від 17.08.2022 (вх.№Б-55Огд від 18.08.2022) про призначення одноразової допомоги з додатками до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області; Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області впродовж тижня після отримання цих документів скеровує такі разом з копією висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України; Міністерство внутрішніх справ України приймає рішення по суті заяви в місячний строк після надходження документів від ГУ МВС України у Львівській області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення набуло законної сили 26.10.2023 року.

На виконання зазначеного судового рішення 31.10.2023 року ОСОБА_1 подав заяву та документи до ГУ МВС України у Львівській області, котрі були адресовані до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення по суті, 27.02.2024 року було прийнято рішення про відмову у затвердженні відповідного висновку.

Листом Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України від 29.02.2024 №5647/49-2024 повідомлено Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області, що представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, а лікарсько-консультативною комісією лікарні ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» позивача не МСЕК не направляв. Тому було прийнято рішення про відмову в затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги.

Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області скеровано позивачу лист від 11.03.2024 №17, яким повідомлено про прийняте МВС України рішення та необхідність прибути до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для отримання поданих документів.

Таку відмову про призначення одноразової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності позивач вважає протиправною, тому звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції, виходив з того, що листі № 5647/49-2024 від 29.02.2024 відповідачем жодним чином не обґрунтовано та не вказано жодного документу з якого слідує, що до складу комісії не входили представника закладів охорони здоров`я МВС. Cуд вважав дане твердження відповідача не обґрунтованим та не підтвердженим жодними доказами.

Крім цього, суд наголошував на тому, що з порушенням вимог пункту 9 Порядку № 850 відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, що передбачені цим пунктом (про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги), проте відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги листом, вважаючи, що це і є власне прийняттям відповідного рішення про відмову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII; (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до ч.1 ст.97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ Про міліцію (далі - Закон №565-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами частини 6 статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз.абз.2, 3 п.15 Розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №580-VIII, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Вказаними абзацами пункт 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII доповнено згідно із Законом №900-VIII від 23.12.2015, який прийнято з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, реалізації конституційних принципів рівності, справедливості, пропорційності й недискримінаційності під час унормування Законом соціального й правового захисту як поліцейських, так і колишніх працівників міліції, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, а також членів їх сімей, інших осіб.

За змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України № 580-VIII.

До набрання чинності Законом України № 580-VIII, тобто до 07 листопада 2015 року, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону України № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку № 850).

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року у справі № 380/3987/22 та на підставі поданих позивачем матеріалів, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області відмовила ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалдіності пов`язаної із роботою у органах внутрішніх справ.

Згідно листа Департаменту пенсійного та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2024 року № 5647/49-2024 підставами для відмови у прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги зазначено, що при огляді його медико-соціальною експертною комісією допущено порушення пунктів 10, 16 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (далі - Положення), відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні МСЕК заявнику представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися та представлення його під час проведення медико- соціальної експертизи працівником ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не здійснювалось. При цьому, поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 для проходження МСЕК не скеровувався. Невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливила прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з Порядком. З урахуванням наведеного, прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок.

Судом першої інстанції критично оцінено такі підстави для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС приймає рішення про відмову в призначенні грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку та умов.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Вірно зазначено судом першої інстанції і колегія суддів погоджується з такими доводами суду проте, що у пункті 14 Порядку № 850 не визначено жодної з підстав, з яких виходив відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, а отже дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, не відповідають способу правомірної поведінки суб`єкта владних повноважень під час реалізації ним своїх повноважень, відтак є протиправними.

Судом також критично оцінено посилання відповідача на те, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням пунктів 10, 16 Положення, оскільки будь-які питання проходження позивачем медико-соціальної експертизи не є предметом розгляду у цій справі.

П. 10 Положення про медико соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 (далі Положення), передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Порядок участі представників Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що склад комісії затверджується МОЗ, а участь представника закладів охорони здоров`я МВС не є безумовною.

П. 10 Положення, на який покликається відповідач у листі № 26995/15-2022 від 15.09.2022, містить загальні положення щодо порядку утворення комісій. У листі № 5647/49-2024 від 29.02.2024 відповідачем жодним чином не обґрунтовано та не вказано жодного документу з якого слідує, що до складу комісії не входили представника закладів охорони здоров`я МВС.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, тому на переконання суду першої інстанції, ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірному випадку буде визнання протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі №380/6668/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін