Справа № 153/372/25
Суддя: Гаврилюк Т. В.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. Справа153/372/25

Провадження2-а/153/19/25-а

Ямпільський районний суд Вінницької області, який діє як адміністративний суд

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу №153/372/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коваленко М.В., який діє на підставі ордеру серії АВ №1188325 від 06.03.2025 звернувся до суду з вище вказаним позовом, який мотивований тим, що 28.02.2025 з Ямпільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на адресу фактичного місця проживання позивача надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2025 про примусове виконання постанови №137 від 25.10.2024, що видав ІНФОРМАЦІЯ_2 . 28.02.2025 позивач дізнався про наявність оскаржуваної постанови, про те, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 виніс постанову №137 від 25.10.2024, якою ОСОБА_1 пригнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №77202208 позивачем встановлено, що в описовій частині постанови зазначено, що «18.10.2024 працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлений ОСОБА_1 , який знаходився у розшуку по зверненню щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.210-1 КУпАП, №3107 від 07.10.2024, який у встановлений законом період, а саме протягом 60 днів (18.05.2024 по 16.07.2024) з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 не уточнив (не оновив) свої військово-облікові дані, про що рапортом здійснено доповідь керівнику, чим порушив п.п.1 п.2 розділу 2 Прикінцевих та похідних положень Закону №3633-IX. Згідно п.п.1 п.2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633- IX громадяни України, які перебувають на обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані. Згідно ч.2 ст.26 Закону №3633-IX громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення №466 від 18.10.2024, рапорт від 18.10.2024, витяг з ЄДРПВР звірки даних, звернення щодо доставлення громадян які вчинили адміністративні правопорушення за ст.210-1 КУпАП №3107 від 07.10.2024, довідку до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №681252 від 28.11.2023 вважаю доведеною вину останнього в порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку, що виразилось в невиконанні військового обов`язку та ігнорування вимог підпункту 1 пункт 2 розділу 2 прикінцевих та перехідних положень Закону№3633-IX, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП. При призначенні адміністративного стягнення, враховую характер скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Обставин, згідно ст.ст.34,35 КУпАП, які обтяжують або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено. Майновий стан: приватний підприємець, програміст, місячний заробіток не повідомив. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання пояснення по суті правопорушення викладеного в протоколі, про що уповноваженою особою у протоколі вчинено відповідний запис, у відповідності до вимог абз.3 п.5 розділу 2 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів за оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена наказом МОУ №3 від 01.01.2024. Згідно протоколу №446 від 18.10.2024 розгляд справи було призначено на 10 год. 25.10.2024, про що ОСОБА_1 особисто був повідомлений та не прибув на розгляд справи, також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, тому в порядку ст.268 КУпАП дана адміністративна справа була розглянута за його відсутності…». Представник позивача ознайомившись зі змістом вказаної постанови вважає, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки прийнята з порушенням чинного законодавства, законних прав та законних інтересів ОСОБА_1 прийнята з грубим порушенням КУпАП і тому не може залишатись в законній силі й підлягає скасуванню. Отже, постанова №137 від 25.10.2024 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 є незаконною, передчасною, та такою, яка прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України є протиправною, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав: відповідно до Довідки МСЕК серії 12 ААГ від 28.11.2023 ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи дитинства (психічне захворювання); відповідно до довідки управління соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та якому встановлено такий догляд; відповідно до характеристики ЗОШ на запит військкомату, з якого слідує, що ОСОБА_1 потребує сторонньої допомоги та не усвідомлює свої вчинки; твердження в постанові, яка оскаржується про те, що майновий стан: приватний підприємець, програміст, місячний заробіток не повідомив, є надуманим та не відповідає дійсності; твердження в постанові, яка оскаржується про те, що ОСОБА_1 відмовився від надавання пояснення по суті правопорушення викладеного в протоколі, є також надуманим, оскільки ОСОБА_1 в силу своїх фізичних вад не в силі надавати такі пояснення. Також представник позивача звертає увагу суду на те, що згідно ч.3 ст.210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. При цьому положення ст.210, 210-1 цього Кодексу не застосовується у разі можливості отримання держателем єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банкам) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до реєстру вносяться відомості, визначені ст.6 цього Закону. Одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами ( у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями ( розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою ст.14 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.14 Закону №1951-VIII актуалізація бази даних реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною. Перелік органів, від яких органи ведення реєстру одержують відповідну інформацію, наведено у абзац 3-12 ч.3 ст.14 Закону №1951-VIII. Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді від: центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану відомості, зазначені у пунктах 1-5, 8, 8-1, 10, 11 ч.1 ст.7 цього Закону; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорії мігрантів- відомості, зазначені у пунктах 1-7, 9, 9-1, 14, 21, 26 ч.1 ст.7 цього Закону; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику - відомості, зазначені у пунктах 12, 13 ч.1 ст.7 цього Закону; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону відомості, зазначені у пунктах 15 і 15-1 ч.1 ст.7 цього Закону; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти і науки відомості, зазначені у пунктах 16 і 16-1 ч.1 ст.7 цього Закону; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відомості, зазначені у пунктах 12, 16-2, 17 ч.1 ст.7 цього Закону; Органу прокуратури вищого рівня, що організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури, забезпечує належне функціонування Єдиного реєстру досудових розслідувань та його ведення органами досудового розслідування. Визначає єдиний порядок формування звітності про стан кримінальної протиправності і роботу прокурора з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури - відомості, зазначені у пункті 18 ч.1 ст.7 цього Закону; Державної судової адміністрації України відомості, зазначені у пунктах 11, 19 ч.1 ст.7 цього Закону; Міністерства внутрішніх справ України та інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України відомості, зазначені у пунктах 1-7, 9, 9-1, 14, 15, 15-1, 20, 20-1, 21, 24, 26, 27, 32 ч.1 ст.7 цього Закону; Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи та фізичних осіб- підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м.Києва, реєстрації статутів Національної академії наук України та національних галузей академій наук, у сфері виконання кримінальних покарань та пробацій, з питань утримання військовополонених, у сфері правової освіти населення, забезпечує формування державної політики у сфері архівної і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації, забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції відомості, зазначені у п.31 ч.1 ст.7 цього Закону; Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей ветеранів та осіб на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни гарантій їх соціального захисту» - відомості, зазначені у п.22 ч.1 ст.7 цього Закону; Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту відомості, зазначені в п.29 ч.1 ст.7 цього Закону; Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації відомості, зазначені у п.30 ч.1 ст.7 цього Закону; Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту населення відомості, зазначені у пунктах 7, 7-1, 8, 8-1, 11, 17, 33 ч.1 ст.7 цього Закону; Центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у галузі реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу відомості зазначені у п.28 ч.1 ст.7 цього Закону; Централізованої системи державних установ, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, соціального захисту від безробіття - відомості, зазначені у пунктах 1-4, 7, 13, 16-2, 25 ч.1 ст.7 цього Закону; інших державних органі держателів (розпорядників, адміністраторів) інформаційно-комунікаційних систем, реєстрів, баз (банків) даних, крім тих, що містять відомості, зібрані під час виконання завдань, оперативно-розшукової, контророзвідувальної та розвідувальної діяльності відомості, зазначені у ч.1 ст.7 та у ч.1 ст.8 цього Закону. Представник позивача звертає увагу суду на те, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП відбувся у відсутності ОСОБА_1 та особи, яка здійснює за ним догляд, що суперечить вимогам ст.278 КУпАП, чим порушено його право на захист. При розгляді адміністративних справ керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки повинні керуватись положеннями ст.145, 280 КУпАП. Відповідно до яких завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності. Натомість в порушення ст.ст.245, 251, 252, 278, 280 КУпАП начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 не перевірено чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, повно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не оцінив докази по справі. Отже, вище перелічені грубі порушення діючого законодавства свідчать про незаконність, необ`єктивність, упередженість працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 при складанні щодо ОСОБА_1 постанови №137 від 25.10.2024 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову №137 від 25.10.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.03.2025 поновлено пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, на підтвердження чого у матеріалах справи присутня довідка про доставку електронного документу 13.03.2025 (а.с.46), відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд, прийшов до такого висновку:

Із копії паспорта громадянина України виданого 22.09.2015 (а.с.12-13) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Ямпіль Вінницької області.

Із копії посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 05.02.2024 (а.с.14) судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1999 року народження, отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особа з інвалідністю з дитинства 2 групи.

Із копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №681252 виданої 28.11.2023 (а.с.18) судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлена друга група, безтерміново, протипоказана помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці.

Із копії довідки про отримання допомоги №319/01-27/4 від 06.03.2025 виданої начальником відділу з призначення державних соціальних допомог №4 (Ямпіль) УСЗН Могилів-Подільської РДА О. Савченко (а.с.16) судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на обліку в УСЗН Могилів-Подільської РДА та йому відповідно до постанови КМУ «Про надання щомісячної грошової допомоги малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» призначено допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Із копії листа вивчення призовника 1999 року народження ОСОБА_1 , який проживає Ямпільський район село Цекинівка (а.с.17) судом встановлено, що дільничний лікар ОСОБА_4 , характеризуючи призовника, вказує «Хворий знаходиться на диспансерному обліку, отримує лікування».

Із копії Запиту на характеристику директора Прибузької спеціальної школи-інтернату (а.с.18) судом встановлено, що в призовника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , «Загальна обізнаність вузька, словниковий запас обмежений. В складі активу класу участі не приймає, громадські доручення не виконує. Хлопчик постійно потребує індивідуальної роботи та контролю зі сторони дорослих. Не здатен оцінювати свої вчинки та вчинки однокласників».

Із копії постанови №137 по справі про адміністративне правопорушення від 25.10.2024 винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 (а.с.19) судом встановлено, що 18.10.2024 працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлений ОСОБА_1 , який знаходився у розшуку по зверненню щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.210-1 КУпАП, №3107 від 07.10.2024, який у встановлений законом період, а саме протягом 60 днів (18.05.2024 по 16.07.2024) з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 не уточнив (не оновив) свої військово-облікові дані, про що рапортом здійснено доповідь керівнику, чим порушив п.п.1 п.2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633-IX. Згідно п.п. 1 п. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633- IX громадяни України, які перебувають на обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані. Згідно ч.2 ст.26 Закону №3633-IX громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення №466 від 18.10.2024, рапорт від 18.10.2024, витяг з ЄДРПВР звірки даних, звернення щодо доставлення громадян які вчинили адміністративні правопорушення за ст.210-1 КУпАП №3107 від 07.10.2024, паспорт громадянина України, довідку до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №681252 від 28.11.2023, вважаю доведеною вину останнього в порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку, що виразилось в невиконанні військового обов`язку та ігнорування вимог підпункту 1 пункт 2 розділу 2 прикінцевих та перехідних положень Закону№3633-IX, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП. При призначенні адміністративного стягнення, враховую характер скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Обставин, згідно ст.ст.34, 35 КУпАП, які обтяжують або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено. Майновий стан: приватний підприємець, програміст, місячний заробіток не повідомив. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання пояснення по суті правопорушення викладеного в протоколі, та від підпису протоколу, про що уповноваженою особою у протоколі вчинено відповідний запис, у відповідності до вимог абз.3 п.5 розділу 2 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів за оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена наказом МОУ №3 від 01.01.2024. Згідно протоколу №446 від 18.10.2024 розгляд справи було призначено на 10 год 00 хв. 25.10.2024, про що ОСОБА_1 особисто був повідомлений та не прибув на розгляд справи, також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, тому в порядку ст.268 КУпАП дана адміністративна справа була розглянута за його відсутності. Частиною 2 ст.268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ ст.210-1 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею під час розгляду справи не є обов`язковою. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн.

Із копії заяви про примусове виконання постанови №155 від 21.01.2025 (а.с.20) судом встановлено, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_5 надіслав начальнику Ямпільського відділу ДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) постанову про накладення адміністративного стягнення №137 від 25.10.2024 у зв`язку з несплатою штрафу в строк, установлений ст.307 КУпАП, для примусового виконання.

Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження №77202208 від 14.02.2025 (а.с.21) судом встановлено, що старшим державним виконавцем Ямпільського відділу ДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) Кабак Р.М. відкрито виконавче провадження з виконання постанови №137 виданої 25.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 34000 грн. на користь держави.

Із копії повідомлення про відкриття виконавчого провадження №2135/22.15-32 від 14.02.2025 (а.с.22) судом встановлено, що старший державний виконавець Ямпільського відділу ДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) Кабак Р.М. направив ОСОБА_1 для виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2025 винесену при примусовому виконанні постанови №137 від 25.10.2024, що видав ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку:

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. (ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» )

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період у вигляді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст.235 КУпАП)

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами (ст.251 КУпАП).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що встановлюють наявність адміністративного правопорушення, та винність позивача у його вчиненні.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним допустимим доказом, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення, яка є предметом оскарження, що складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 без зазначення доказів правомірності винесення даної постанови. В оскаржуваній постанові № 137 від 25 жовтня 2024 року відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а представником позивача надано відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №681252 від 28.11.2023, в якій вказано, що позивач є інвалідом з дитинства ІІ групи, отже, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно з положеннями ч.1 ст.39 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 605,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст.2, 8-10, 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст.ст.2, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 286, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову №137 від 25.10.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю подвї та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Т. В. Гаврилюк