Справа № 196/1646/24
Суддя: Леміщенко О. О.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №196/1646/24
Провадження №2-а/932/35/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Леміщенко О.О., за участю секретаря судового засідання Теліціній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-а, ) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що постановою ОСОБА_2 , інспектора відділення поліції №4 (с. Царичанка) Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області серія ЕНА №3614192 від 06.12.2024 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП, за те, що 06.12.2024 року о 11 год. в с. Царичанка по вул. Центральній, 72, керуючи транспортним засобом «Tesla Model S» номерний знак НОМЕР_2 , здійснив порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, чим порушив вимоги п.п. 8.5.1. ПДР України. До постанови не долучено доказів, передбачені ст. 251 КУпАП: пояснення особи, свідків, відеозапис, відповідно до яких можна було зробити висновок про факт скоєння правопорушення та винуватість. Йому не було надано відеозапису або інших матеріалів, які б підтвердили місце, час і фат його нібито перетину суцільної лінії розмітки під час обгону. Відсутність таких доказів є грубим порушенням ст. 251 КУпАП, яка зобов`язує органи, що притягують до адміністративної відповідальності, надати докази правопорушення. Крім того, в постанові не збігається місце розгляду справи з місцем правопорушення, це не відповідає дійсності з причини того, що інспектор поліції Пацьора І.В., здійснив зупинку його не на місці ймовірного вчинення правопорушення як це зазначено в постанові, а через декілька кілометрів після нього. Таким чином, дії поліцейського свідчать про порушення процедури фіксації правопорушення, що може свідчити про упередженість або неправомірність винесеного рішення. Він не здійснював обгін через суцільну лінію розмітки. Обставини, викладені у постанові, не відповідають фактичним подіям. Він пересувався у відповідності до Правил дорожнього руху та не перетинав суцільну лінію розмітки на ділянці, де нібито зафіксовано правопорушення. Стан дорожньої розмітки на вказаній ділянці є незадовільним. На момент подій дорожня розмітка перебувала у вкрай поганому стані, що унеможливлювало чітке визначення меж смуги руху. Це є порушення вимог ДСТУ 2587-2010 щодо належного стану дорожніх знаків та розмітки. Отже, не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, постанову ЕНА №3614192 від 06.12.2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясування обставин справи.

09 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Ізотової Т.Л., та який зареєстровано в системі документообігу суду «Д-3» за Вх. № 12648 від 01 квітня 2025 року відповідно до якого, ГУНП вважає вищевказані вимоги необґрунтованими виходячи з наступного: так, 06.12.2024 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, інспектор відділення поліції № 4 (с. Царичанка) Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Пацьора Іван Вадимович, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3614192. Згідно п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі. Позивач у своєму позові, у порядку передбаченому КАС України, оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.12.2024 року серії ЕНА № 3614192 яка складена інспектором відділення поліції № 4 (с. Царичанка) Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пацьорой Іваном Вадимовичем. Ст. 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, у тому числі передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Вважають постанову про накладення адміністративних стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.12.2024 року серії ЕНА №3614192, якою зафіксовано порушення позивача, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, виходячи з наступного: Згідно п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до обставин та матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.12.2024 року серії ЕНА № 3614192, інспектором відділення поліції №4 (с. Царичанка) Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пацьорой І.В., зафіксовано, що 06.12.2024 о 11 годині в м.(с.) Царичанка по вул. Центральній 72, керуючи транспортним засобом TESLA MODEL S номерний знак НОМЕР_3 , здійснив порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, чим порушив вимоги п.п. 8.5.1. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно частини 1 статті 122 КУпАП передбачено наступне: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, вважаємо, що у діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вважають, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.12.2024 року серії ЕНА № 3614192 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Водночас, вважають, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.12.2024 року серії ЕНА № 3614192 складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Таким чином, просить у задоволенні позовної заяви відмовити.

Відповідно до ухвали Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

05 лютого 2025 року матеріали справи надійшли до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська і відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 лютого 2025 року були передані для розгляду судді Леміщенко О.О.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Ізотова Т.Л. не з`явилася, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначила, що просить справу розглядати за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 08 квітня 2025 року не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст. 246 КАС України, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3614192 від 06.12.2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА №3614192 від 06.12.2024 року, 06.12.2024 року о 11 год. 30 хв. смт. Царичанка по вул. Центральна, 74, водій керував транспортним засобом, під час маневру обгону пересік суцільну лінію 1.1, чим порушив п. 8.5.1. ПДР Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не спростовано доводи позивача щодо неправомірності його дій, при тому що обов`язок доведення правомірності своїх дій покладено саме на відповідача в розумінні ч. 2 ст. 72 КАС України. Однак, відповідач жодних доказів на підтвердження порушення позивачем вимог п. 8.5.1. ПДР України не надав і в постанові не зазначив.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, представником відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксація порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Зі змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З огляду на що, при розгляді даної справи суб`єктом владних повноважень, на якого покладено процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не підтверджено недотримання позивачем Правил дорожнього руху, а відповідно суду - факту вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП з урахуванням, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України) не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова серії ЕНА №3614192 від 06.12.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ (другої) групи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Отже, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні, адже вони компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 6, 8, 9, 19, 72, 77, 90, 139, 242, 243-246, 280, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-а, ) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3614192 від 06.12.2024 року, винесену інспектором відділення поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пацьорой Іваном Вадимовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. 00 коп.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 08 квітня 2025 року.

Суддя О.О. Леміщенко