Справа № 272/107/25
Суддя: Чуб І. А.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 272/107/25
Провадження № 2-а/272/16/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Чуб І.А.,

секретаря судових засідань Хитоніній М. С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача Дубка С.М.,

представника відповідача - Дідик С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1076 від 20.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В обгрунтування вимог зазначає, що 19.12.2024 року офіцером мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , мол.лейтенантом ОСОБА_2 , було складено протокол б/н про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 . 20.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було прийнято постанову №1076 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Вказаною постановою визначено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. У постанові №1076 зазначено, що ОСОБА_1 06.11.2024 року засобами поштового зв`язку було надіслано повістку №1020383 за адресою місця проживання з метою уточнення даних, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено 19.11.2024 року. Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що підтверджується довідкою про причини повернення до рекомендованого повідомлення, а також відповідно до трекінгу Укрпошти про статус відстеження зазначено, про відсутність адресата за вказаною адресою. Громадянин ОСОБА_1 маючи обов`язок з`явитися за викликом ТЦК та СП, грубо порушуючи вимоги абз. 2 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пунктів 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, не з`явився за викликом у визначений у повістці строк до ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 днів від визначених у повістці дати та часу прибуття, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк, що не перевищує 7 календарних днів. Таким чином, своїм діянням (бездіяльністю), ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Проте, ОСОБА_1 не погоджується з постановою №1076 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, вважає її незаконною та необгрунтованою. ОСОБА_1 не знав та не міг знати про надходження йому повістки №1020383 засобами поштового зв`язку, оскільки під час надсилання були порушені Правила надання послуг поштового зв`язку Однак, всупереч приписам Правил надання послуг поштового зв`язку, ОСОБА_1 не був поінформований належним чином про надходження на його ім`я повістки від ІНФОРМАЦІЯ_1 . На телефонний номер ОСОБА_1 не надходило повідомлення від Укрпошти про надходження йому будь-якого поштового відправлення, в т.ч. повістки ТЦК, працівники Укрпошти не намагалися особисто вручити йому поштове відправлення з повісткою №1020383, він не відмовлявся від його отримання, в його поштову скриньку не було вкладене повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК". У зв`язку з цим, ОСОБА_1 не знав і не міг знати про надходження вказаної повістки поштою. Відповідачем не долучено до протоколу б/н від 19.12.2024 року чи до постанови № 1076 належних доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 був належним чином поінформований про надходження йому повістки на відділення Укрпошти, чи що він відмовився від отримання такого відправлення, і відповідно, що у нього виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 за такою повісткою. Абзац 5 постанови № 1076 в якому викладено, що під час розгляду справи в поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що 17.11.2024 року з пошти подзвонили мамі та сказали, що є повістка, не відповідає дійсності. Оскільки по-перше, єдині пояснення, які давав ОСОБА_1 по суті неявки за повісткою №1020383, написані ним власноручно у протоколі б/н від 19.12.2024 року і в поясненнях нічого не сказано про інформування його мами про надходження повістки. По-друге, його маму ніхто не інформував про надходження будь-якої повістки на відділення Укрпошти на ім`я ОСОБА_1 . По-трете, «подзвонили 17.11.2024 року мамі з пошти і сказали, що є повістка» - це неналежний спосіб інформування адресата про надходження йому поштового відправлення (повістки ТЦК), який порушує Правила надання послуг поштового зв`язку та відповідно не тягне за собою виникнення обов`язку отримати таке відправлення і з`явитися за повісткою. Позивач не має обов`язку регулярно відвідувати відділення АТ «Укрпошта» та перевіряти, які відправлення надійшли на його ім`я. Крім того, увесь період, з моменту надходження повістки на відділення Укрпошти до моменту її повернення відправнику, ОСОБА_1 був хворим, не мав реальної змоги відвідувати відділення Укрпошти. У період з 18.11.2024 року по 25.11.2024 року ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради, що підтверджується випискою №30006 із медичної карти стаціонарного хворого. Крім того, після закінчення стаціонарного лікування ОСОБА_1 захворів на гострий гнійний періостит верхньої щелепи, з 25.11.2024 до 29.11.2024 року лікувався вдома, а 30.11.2024 року звернувся за медичною допомогою до КНП «Житомирське обласне стоматологічне об`єднання» Житомирської обласної ради, що підтверджується довідкою від 24.01.2025 року. Вказані докази були надані позивачем під час складання протоколу б/н про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАп, однак вони не були належним чином враховані під час винесення постанови № 1076. Також, відповідач, при ухваленні постанови №1076 від 20.01.2025 року, діяв не на підставі закону, у зв`язку з чим оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що 19.12.2024 року він приїхав до ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоб подати заяву на відстрочку. Одразу тоді ж склали протокол, потім був розгляд справи. Зі штрафом він не згодний. Він не отримував повістки до ІНФОРМАЦІЯ_1 про необхідність явки для уточнення даних на 19.11.2024 року. В цей період перебував на стаціонарному лікування в Житомирській обласній лікарні з 18.11.2024-25.11.2024 року, в подальшому було запалення верхньої щелепи та 30.11.2024 року він звертався за медичною допомогою до стоматолога. Повідомлення про надходження повісти від ІНФОРМАЦІЯ_1 на поштове відділення не отримував, тому йому не було відомо необхідність отримання повістки та явки до РТЦК 19.11.2024 року. Факт повідомлення з поштового відділення мами про лист на його ім`я заперечує.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав думку позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задоволити, пояснивши, що ОСОБА_1 не знав та не міг знати про надходження йому повістки №1020383 засобами поштового зв`язку, оскільки під час надсилання були порушені правила надання послуг поштового зв`язку. У постанові №1076 вказано, що повістка №1020383 знаходилася на відділенні Укрпошти з 16.11.2024 року по 30.11.2024 року. ОСОБА_1 не був поінформований належним чином про надходження на його ім`я повістки ТЦК. На телефонний номер ОСОБА_1 не надходило повідомлення від Укрпошти про надходження йому будь-якого поштового відправлення, в т.ч. повістки ТЦК, працівники Укрпошти не намагалися особисто вручити йому поштове відправлення з повісткою, він не відмовлявся від його отримання, в його поштову скриньку не було вкладене повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК". Відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 був належним чином поінформований про надходження йому повістки на відділення Укрпошти, чи що він відмовився від отримання такого відправлення, і відповідно, що у нього виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 за такою повісткою. З постанови вбачається, що під час розгляду справи в поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що 17.11.2024 року з пошти подзвонили мамі та сказали, що є повістка, не відповідає дійсності. Оскільки по-перше, єдині пояснення, які давав ОСОБА_1 по суті неявки за повісткою №1020383, написані ним власноручно у протоколі б/н від 19.12.2024 року і в поясненнях нічого не сказано про інформування його мами про надходження повістки. По-друге, його маму ніхто не інформував про надходження будь-якої повістки на відділення Укрпошти на ім`я ОСОБА_1 . По-трете, «подзвонили 17.11.2024 року мамі з пошти і сказали, що є повістка» - це неналежний спосіб інформування адресата про надходження йому поштового відправлення, який порушує Правила надання послуг поштового зв`язку та відповідно не тягне за собою виникнення обов`язку отримати таке відправлення і з`явитися за повісткою. Крім того, увесь період, з моменту надходження повістки на відділення Укрпошти до моменту її повернення відправнику, ОСОБА_1 був хворим, не мав реальної змоги відвідувати відділення Укрпошти. Вказані докази були надані позивачем під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАп, однак вони не були належним чином враховані під час винесення постанови. Відповідач, при ухваленні постанови, діяв не на підставі закону, у зв`язку з чим оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала направлений відзив до суду (а.с.44-49) та вважала, що позов є безпідставним та необгрунтованим. Пояснила, що відповідно до п.30, п.30-1, п.30-2, п.30-3 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024, за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було згенеровано повістку №1020383 від 06.11.2024 року про виклик громадянина ОСОБА_1 на 19.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою АДРЕСА_1 . Повістку направлено позивачу засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою: АДРЕСА_2 , яку він зазначив під час уточнення персональних даних. Відповідно до трекінгу Укрпошти про статус відстеження лист прибув до відділення 16.11.2024 року. З пояснень, які надав позивач під час розгляду справи встановлено, що 17.11.2024 року його матері подзвонили з поштового відділення та повідомили, що надійшла повістка на ім`я її сина. Таким чином, будучи усвідомленим про наявність повістки, він не прибув для відділення для її отримання. Після чого, 18.11.2024 року позивач ліг на стаціонарне лікування до КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Горбачевського». З виписки стаціонарного хворого № 30006, яка досліджувалась під час розгляду справи встановлено, що хворий звернувся за медичною допомогою до лікарні самостійно. Стан хворого - середньої тяжкості. Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивача госпіталізували екстренно, а тому перешкод отримати повістку на поштовому відділені 17.11.24 року чи 18.11.24 року відповідачем під час розгляду справи не встановлено. Відповідно до зазначеної виписки позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 18.11.2024 року по 25.11.2024 рік. 30.11.2024 року представником АТ «Укрпошта» на поштовому відправленні було проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою». Проте з моменту виписки з лікарні позивач до відділення Укрпошти для отримання відправлення не звертався. Таким чином, у відповідності до вимог ч.2 п.41 Порядку вважається, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщеним про виклик до ТЦК. Як зазначає позивач, що повістка не надходила, повідомлення з Укрпошти не було, телефонного повідомлення не було, однак за наявності у відповідача повернутого відправлення з вірно проставленою позначкою "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується підписом працівника об`єкта поштового зв`язку з проставленням відбитка поштового пристрою, як того і вимагають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, відповідач вважає, що свої обов`язки працівник Укрпошти виконав. Тому, відповідач не може ставити під сумнів дії та виконання обов`язків працівниками АТ «Укрпошта», оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази порушень. Зазначаючи, що в поштову скриньку не було вкладене повідомлення про надходження рекомендованого листа, позивачем ніяким чином не доведено дійсність зазначеного, а тому не може братися до уваги як факт. Окрім того, враховуючи повідомлене позивачем під час розгляду справи, відповідачу достеменно зрозуміло про обізнаність позивача про надходження повістки на поштове відділення. Вважала, що дана оскаржувана постанова, щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача є законною, винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені та передбачені Конституцією та законами України. Не погодилася з тим, що, начебто ОСОБА_1 не мав реальної змоги відвідати відділення Укрпошти, оскільки весь час був хворим. Що після закінчення стаціонарного лікування ОСОБА_1 захворів і з 25.11.2024 до 29.11.2024 лікувався вдома, а 30.11.2024 звернувся за медичною допомогою до КНП «Житомирське обласне стоматологічне об`єднання». Окрім того, позивач зазначає наче вказані докази були надані ним під час складання протоколу, але вони не були належним чином враховані. Однак, зазначене не відповідає дійсності, оскільки даної довідки на момент складання протоколу (19.12.2024 р.) не існувало, так як видана вона лише 24.01.2025 року. Не існувало даної довідки також і на момент розгляду справи (20.01.2025 р.). Окрім того, під час розгляду справи, який проведено за участю ОСОБА_1 , останній не зазначав про наявність обставин, а саме про будь- яке інше лікування, окрім стаціонарного в період з 18.11.24 по 25.11.24. Вважали, що факт оповіщення позивача, відповідно до пункту 41 Порядку, про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт неприбуття за даною повісткою доведено. А тому в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його і було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальних межах санкції частини третьої статті 210-1 КУпАП, а саме 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., просили в позові відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2024 № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил У країни, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Абзацом 5 частини 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міноборони.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 210-1 КУпАП) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово- облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» громадяни, серед іншого, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно вимог ч. 3 цієї ж статті, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами ( ст.251 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішеннясуб`єктавладних повноваженьі надіслатисправу нановий розгляддо компетентногооргану (посадовоїособи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що повістку №1020383 від 06.11.2024 року про виклик громадянина ОСОБА_1 на 19.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою АДРЕСА_1 було направлено позивачу засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.54 зворот-55). Згідно роздруківки трекінгу відправлень за № 161 повернення відправнику 30.11.2024 року за відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 56).

19.12.2024 року офіцером мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодшим лейтенантом ОСОБА_2 , було складено протокол б/н про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с.12).

20.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову №1076 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 гривень (а.с.13-15).

Згідно постанови № 1076 встановлено, що ОСОБА_1 06.11.2024 року засобами поштового зв`язку було надіслано повістку №1020383 за адресою місця проживання з метою уточнення даних, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено 19.11.2024 року. Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що підтверджується довідкою про причини повернення до рекомендованого повідомлення , а також відповідно до трекінгу Укрпошти про статус відстеження зазначено, про відсутність адресата за вказаною адресою. Громадянин ОСОБА_1 на розгляд справи прибув у визначений час. Розгляд справи проведено у його присутності. В своїх поясненнях до протоколу ОСОБА_1 повідомив, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із тим, що ніякої повістки не отримував. В ЖРТЦК з`явився самостійно. Щодо порушення законодавства про оборону він не згоден, так як він перебував на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні. Про це свідчить виписка з лікарні. (Копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого додається). Під час розгляду справи в поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що подзвонили 17.11.2024 року мамі з пошти сказали, що є повістка, але зазначив, що він її не бачив. З 18.11.2024 по 25.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні.

Громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`явитися за викликом ТЦК та СП, грубо порушуючи вимоги абз. 2 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пунктів 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, не з`явився за викликом у визначений у повістці строк до ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 днів від визначених у повістці дати та часу прибуття, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк, що не перевищує 7 календарних днів. Таким чином, своїм діянням (бездіяльністю), ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У графі "пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, зазначено "Я, ОСОБА_1 ніякої повістки не отримував. В ТЦК з"явився самостійно. Щодо порушення законодавства про оборону він не згоден, так як перебував на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні, про що свідчить виписка з лікарні". У графі "до протоколу додається" зазначено "виписка з лікарні, довідка МСЕК про інвалідність, військово-обліковий документ".

Під час розгляду справи в поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що ніхто з поштового відділення не повідомляв маму про лист на його ім`я, йому також з пошти не повідомляли про наявність листа на його імя, він повістку не отримував та не бачив її змісту. З 18.11.2024 по 25.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, тому не мав можливості 19.11.2024 року з`явитися до РТЦК для уточненння даних. Після виписки з лікарні, у нього було запалення щелепи та 30.11.2024 року він звертався за медичною допомогою до стоматолога. Про вказані обставини повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 19.12.2024 року, куди з`явився самостійно для подання заяви про відстрочку.

Згідно з випискою № 30006 у період з 18.11.2024 року по 25.11.2024 року ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради, що підтверджується випискою №30006 із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 16).

Після закінчення стаціонарного лікування ОСОБА_1 захворів на гострий гнійний періостит верхньої щелепи, з 25.11.2024 до 29.11.2024 року лікувався вдома, а 30.11.2024 року звернувся за медичною допомогою до КНП «Житомирське обласне стоматологічне об`єднання» Житомирської обласної ради, що підтверджується довідкою від 24.01.2025 року (а.с. 17).

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідано до ч.3 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

Оцінивши доводи сторін, всі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не враховано усі обставини, які мають істотне значенння для прийняття рішення по справі, передачені ст.280 КУпАП.

Так, в ході судового розгляду судом встановлено, що позивачу було направлено повістку РТЦК, яка 16.11.2024 року прибула до с-ще Новоівницьке та 30.11.2024 року була повернена відправнику через відсутність адресата за вказаною адресою, тобто вказану повістку позивач не отримав та її зміст йому невідомий. Позивачем надано суду докази перебування ним на лікуванні з 18.11.2024 -25.11.2024, 30.11.2024 року, що виключало можливість отримання ним повістки на поштовому відділенні та явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 19.11.2024 року. Вказані позивачем доводи відповідачем не спростовано. Інших доказів належного повідомлення позивача про необхідність явки позивача 19.11.2024 року матеріали справи не містять.

Доводи представника відповідача щодо навмисного ухилення позивача від отримання повістки та явки до РТЦК 19.11.2024 року, оскільки його маму було повідомлено про надходження на поштове відділення повістки, тому позивач самостійно звернувся до лікувальної установи для проходження лікування, є припущенням представника відповідача та не заслуговують на увагу.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Таким чином, відповідач не надав жодних доказів на спростування доводів позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, за таких обставин, оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову судом, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн..

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9, 20 ч.1, 73-77, 79, 139, 242, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 1076 від 20.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного првопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса розташування: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 07.04.2025 року.

Суддя:І. А. Чуб