Справа № 607/3880/25
Суддя: Мостецька А. А.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2025 Справа №607/3880/25 Провадження №2-а/607/244/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Мостецької А. А.

за участю секретаря Ярош Н. В.

представника позивача Скиби В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що дані зазначені у постанові не підтверджуються жодним належним та допустимим на це доказом, які б свідчили про порушення позивачем п. 8.4 Правил дорожнього руху та порушення вимог д.з. 3.41 ПДР. Жодного правопорушення він не вчиняв, оскільки жодних вимог ПДР під час руху та до повної зупинки т.з. не порушував, працівниками поліції був зупинений незаконно, дорожній знак знаходився на землі, не був встановлений належним чином навіть для вимог тимчасових дорожніх знаків, жодних блок-постів інших перешкод для продовження руху та підстав для зупинки автомобіля не було. При цьому зазначив, що він рухався у потоці транспортних засобів, які не зупинялись, оскільки працівники поліції шляхом «взмаху руки показували на продовження руху».

Також вказав, що знак був невидимий з водійського сидіння учасникам руху. Отже, вказаний дорожній знак не видно з тієї відстані, яка відповідно до вимог ПДР повинна забезпечити можливість виконання вимог закону учасниками дорожнього руху.

Після зупинки на вимогу працівників поліції ним було надано всі необхідні документи, хоча жодного правопорушення він не вчиняв та вимог ПДР не порушував. По-перше, жодним чином не зафіксовано, що саме він порушив вимоги дорожнього знаку 3.41 ПДР «контроль». По-друге, залишається незрозумілим, яким саме чином інспектори поліції встановили момент зупинки та незупинки у певному місці, коли знак лежав на землі обабіч та інші автомобілі перешкоджали видимість до знаку, адже він заперечував порушення.

Інспектори поліції не мали при собі та не користувались жодними нагрудними камерами та не фіксували процесу виконання ними своїх посадових обов`язків.

Крім того, зазначив, що з фабули постанови незрозуміла суть правопорушення, зокрема назву автомобіля. Що стосується клопотань про надання матеріалів для ознайомлення під час розгляду справи та надання правової допомоги, то слід зазначити, що він просив надати йому можливість ознайомитись з матеріалами справи, доказами на підставі яких здійснюється розгляд справи, а також скористатись правовою допомогою, однак в задоволенні клопотань йому безпідставно було відмовлено, та такого права був позбавлений, йому не було надано можливість скористатись правовою допомогою адвоката.

Також підкреслив, що при винесенні даної постанови йому не було роз?яснено права передбачені ст. 268 КУПАП, дана постанова розглядалась безпосередньо на місці (на дорозі), в зв?язку з чим він не мав змоги надати клопотання, дослідити докази, скористатись правовою допомогою.

Відтак просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4085873 від 16.02.2025.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що 16.02.2025 близько 11 год 40 хв водій ОСОБА_1 у с. Калагарівка, Чортківського р-н, Тернопільської обл. на автодорозі Т0903 керуючи транспортним засобом марки DAEWOO модель Sens, р.н. НОМЕР_1 не виконав вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль» здійснив рух транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 8.4. (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Поліцейським ВП № 3 (селище Гусятин) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Житар І.Я. було виявлено дане порушення та винесено відносно позивача ОСОБА_1 постанову серії ЕНА номер 4085873 від 16.02.2025 за ч. 1 ст. 122 КУПАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн 00 коп.

16.02.2025 здійснювалися заходи щодо взаємодії ГУНП в Тернопільській області з ТЦК та СП на території Чортківського району. Під час здійснення даних заходів на автодорозі Т0903, було розміщено мобільний пост, який був обважнений дорожнім знаком 3.41 ПДР України «Контроль». Відповідно до вимог даного дорожнього знаку водієві забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Також зазначає, що дорожній знак 3.41 «Контроль» було розміщено відповідно до вимог ПДР України, а саме таким чином, щоб його було добре видно усім учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби та таким чином, щоб інформацію, яку він передає, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Водій механічних транспортних засобів та інші учасники дорожнього руху під час керування транспортним засобом не повинен оцінювати законність та правові підстави встановлення дорожніх знаків, а зобов`язаний беззаперечно при виявленні такого знаку при русі проїзною частиною дороги, виконати вимогу даного дорожнього знаку, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху та не створення аварійної ситуації.

Водій транспортного засобу DAEWOO модель Sens, р.н. НОМЕР_1 відступив від вимог дорожнього знаку свідомо проігнорувавши його вимогу, керуючись власними внутрішніми переконаннями не здійснив зупинку автомобіля внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, вмотивовуючи правомірність своїх дій незаконністю встановлення дорожнього знаку. Зухвалість, протиправність та суб?єктивність дій водія автомобіля марки DAEWOO модель Sens, р.н. НОМЕР_1 , виразилась не просто в ігноруванні вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та вчиненні адміністративного правопорушення, а й тому що водій як особа яка керує транспортним засобом, а саме джерелом підвищеної небезпеки, несе в даному випадку пряму загрозу у своїми діями особовому складу який здійснює свою діяльність на даному мобільному пості, а також загрозу іншим учасникам дорожнього руху які в цей час проїжджають дану ділянку дороги та виконують вимогу встановленого дорожнього знаку 3.41 «Контроль».

Підтвердженням порушень вимог ПДР та норм КУпАП є надані поліцейськими відеоматеріали фіксації порушення, так на відеозаписі із відеореєстратора, що розміщений у службовому автомобілі під назвою 16.02.2025 (1) чітко зафіксовано порушення 8.4. (в) Правил дорожнього руху України позивачем ОСОБА_1 .

Долучений ГУНП в Тернопільській області в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв?язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді як файли.

Крім того, звернув увагу на те, що у позовній заяві адвокат Скиба В.М. стверджує, що: «інспектори поліції не мали при собі та не користувалися жодними нагрудними камерами та не фіксували процесу ними свої посадових обов?язків. Однак, дане твердження спростовується відеозаписами із нагрудних камер поліцейських під назвою 16.02.2025 (2), 16.02.2025 (3) на яких зафіксовано момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . Так, на відеозаписі під назвою 16.02.2025 (2), 16.02.2025 (3) відображено те, що працівники поліції повідомили про причину зупинки транспортного засобу відповідно до вимог п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 268 КУпАП позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності, що відображено на відеозаписах під назвою 16.02.2025 (2), 16.02.2025 (3). Також зазначив, що позивача ознайомлено із правами відповідно до ст. 268 КУпАП, що відображено на відеозаписах під назвою 16.02.2025 (2), 16.02.2025 (3).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення ПДР, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи тому позов до задоволення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Позивач подав відповідь на відзив, однак згідно з ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), а відтак, суд не бере до уваги дану відповідь на відзив, яка подана стороною позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив суд їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив справу слухати у його відсутності.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що 16.02.2025 поліцейським ВП № 3 (селище Гусятин) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Житар І.Я. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4085873, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 16.02.2025 о 11 год 41 хв у с. Калагарівка, на автодорозі Т0903, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Daewoo Sens», р.н. НОМЕР_1 не виконав вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль» здійснив рух транспортного засобу, чим порушив п. 8.4.в Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі, заборонні знаки.

Відповідно до вимог пункту 8.4 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно із розділом 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожній знак 3.41 «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення вимог дорожніх знаків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку на підтвердження здійсненого позивачем правопорушення, представник відповідача надав до суду відеозаписи, які здійснювалися з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції та з нагрудних камер поліцейських.

З оглянутого відеозапису з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 , дійсно 16.02.2025 о 11 год 41 хв у с. Калагарівка, на автодорозі Т0903, керуючи транспортним засобом марки «Daewoo Sens», р.н. НОМЕР_1 , не виконав вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та здійснив рух транспортного засобу, чим порушив п. 8.4.в Правил дорожнього руху.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що в даному випадку відсутня його вина в порушенні Правил дорожнього руху, оскільки дорожній знак був невидимий з водійського сидіння учасникам руху та інші автомобілі перешкоджали видимість до знаку, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Визначення терміну «дорожня обстановка» наведена в п. 1.10 ПДР, де визначено, що дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує висновки рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom", відповідно до яких будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Таким чином, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Крім того, суд зазначає, що вказівка на заборону проїзду без зупинки перед контрольними пунктами чітко свідчить, що в`їжджати на контрольний пункт без зупинки заборонено, що спрямовано на забезпечення належної організації здійснення заходів на контрольному пункті для виконання завдань і мети установлення контрольного пункту, залежно від виду контрольного пункту.

Посилання позивача на те, що працівники поліції не ознайомили з його правами, не підтверджені та повністю спростовуються долученими відеозаписами, з яких вбачається, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

При цьому твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в даному випадку є повністю безпідставними, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовані відповідачем належними доказами.

Таким чином, позивачем та його представником не спростовано обставин викладених в оскаржуваній постанові та не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог ст. 77 КАС відповідач виконав обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та довів правомірність складення постанови щодо відповідача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №4085873 від 16.02.2025 винесена відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною першою, другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається із посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого УСНЗ Чортківської РДА, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 139 КАС України. Частиною 5 вказаної статті визначено, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору та у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку, що судовий збір слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 02.11.1996 Чортківським РВ УМВС України в Т ернопільській області, місце проживання: с. Монастириха, Чортківський район, Тернопільська область;

відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 40108720, місцезнаходження вул. Валова, 11, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 07 квітня 2025 року.

Головуючий суддяА. А. Мостецька