Справа № 200/1470/25
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року Справа№200/1470/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

28 лютого 2025 року ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року на підставі заяви від 16 січня 2025 року відповідно до статті 135 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» у сумі 3028,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із розрахунку 90% від суддівської винагороди (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду без обмеження граничного розміру, визначеного відповідно до статті 135 Закону України 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» у сумі 3028,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 різницю між донарахованим з 01 січня 2024 року розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченим.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Вирішено ряд процесуальних питань

17 березня 2025 року представником позивача надано до суду клопотання про долучення доказів, в якому повідомлено про надання відповідачем копії пенсійної справи гр. ОСОБА_1 .

18 березня 2025 року представником позивача надано до суду клопотання про долучення доказів, в якому відповідачем повідомлено, що ОСОБА_1 (перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України м. Києва Голосіївський район з 02 квітня 2006 року та отримує довічне утримання суддів, як внутрішньо-переміщена особа згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

20 березня 2025 року представником позивача надано до суду відзив на позовну заяву.

25 березня 2025 року позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху після відкриття.

07 квітня 2025 року позивача надав до суду заяви про поновлення процесуального строку.

08 квітня 2025 року судом поновлено позивачу пропущений строк звернення до адміністративного суду із цим позовом (щодо періоду з 01 січня 2024 року по 31 липня 2024 року), продовжено розгляд адміністративної справи №200/1470/25.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Отже, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року встановлений у сумі 3028,00 грн. У зв`язку з цим 16 січня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі відповідно до нових посадових окладів працюючого судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлюється на 1 січня календарного року. А згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року визначений у сумі 3028,00 грн., тому розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, судді у відставці, з 01 січня 2024 року підлягає перерахунку саме із суми 3028,00 грн. Відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача, пославшись на те, що з 19 лютого 2020 року позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди на відповідній посаді на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року №3.11-14/139/2020 без обмежень граничного розміру, з урахуванням зміни прожиткового мінімуму, з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Про відмову в перерахунку грошового утримання з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений з 01 січня 2024 року в сумі 3028,00 грн., відповідач у відповіді мотивів не навів і доводів заявника не спростував.

Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09 лютого 2023 року № 7-2 (зі змінами), перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання. Розділ IV зазначеного Порядку встановлює перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України. Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою. Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку. Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Крім того, відповідач зазначив, що із заявою, поданою як звернення у порядку, передбаченому відповідно до Закону України «Про звернення громадян», яка зареєстрована за вх.№3418/Д-2600-25 від 20 січня 2025 року щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року відповідно до статті 135 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» у сумі 3028,00 грн. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18 лютого 2025 року №7700-3418/А-02/8-2600/25 надано роз`яснення на звернення позивача та зазначено наступне: громадянин ОСОБА_1 одержує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 19 лютого 2020 року в розмірі 187288,20 грн. Після 18 лютого 2020 року розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не змінився та складає 2102,00 грн., осадовий оклад судді у відставці місцевого суду з 01 січня 2020 року складає 31530,00 грн. (2102,00 х 15). Тому підстав для перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням розміру складових суддівської винагороди судді визначених статтею 135 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» з 01 січня 2021 року, з 01 січня 2022 року, з 01 січня 2023 року та з 01 січня 2024 року немає.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив заперечення представника відповідача до уваги не приймати, позов задовольнити.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26 березня 2019 року №927/0/15-19 позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Донецької області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Голови ліквідаційної комісії апеляційного суду Донецької області від 02 квітня 2019 року №24/к позивача відраховано зі штату Апеляційного суду Донецької області з 02 квітня 2019 року, у зв`язку із виходом у відставку.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що підтверджується матеріалами справи, та не оскаржується сторонами.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2021 року №640/18966/20, яке набрало законної сили 22 червня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 29 квітня 2020 року (без номеру) про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ОСОБА_1 згідно його заяви від 06 березня 2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у місті Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та сплатити щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року №3.11-14/139/2020 без обмежень граничного розміру, з урахуванням зміни прожиткового мінімуму, з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, датованою «16 січня 2024 року», в якій, зокрема, просив здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у сумі 3028,00 грн., з врахуванням раніше виплачених сум.

18 лютого 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом вих.№7700-3418/А-02/8-2600/25 надало відповідь на заяву позивача, подану як звернення у порядку, передбаченому відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (вх.№3418/Д-2600-25 від 20 січня 2025 року), та повідомило наступне.

Позивач одержує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 19 лютого 2020 року у розмірі 187288,00 грн.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі №640/18966/20 (далі - рішення суду) позивачу було проведено з 19 лютого 2020 року перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року №3.11-14/139/2020 без обмежень граничного розміру, з урахуванням зміни прожиткового мінімуму, з урахуванням фактично отриманих сум, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною четвертою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIIІ передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційним Судом України 18 лютого 2020 року прийнято рішення №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIIІ.

Рішенням Конституційним Судом України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визнано неконституційним, зокрема пункт 25 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Після 18 лютого 2020 року розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не змінився та складає 2102,00 грн.

Таким чином, посадовий оклад судді у відставці місцевого суду відповідно до Закону №2453 з 01 січня 2020 року складає 31530,00 грн. (2102,00 х 15).

Тому підстав для перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням розміру складових суддівської винагороди судді визначених статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 01 січня 2021 року, з 01 січня 2022 року, з 01 січня 2023 року та з 01 січня 2024 року немає.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся з цим позовом до суду.

Суд зауважує, що сторонами не заперечується та не є спірним питанням у справі те, що із заявою щодо здійснення перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року позивач звернувся до відповідача саме 16 січня 2025 року.

Разом із цим, обставини справи, що полягають у відмові позивачу здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у сумі 3028,00 грн., підтверджуються відповідачем, що відповідно до частини першої статті 78 КАС України, є підставою для звільнення від доказування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 43 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Статтею 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, яка згідно з рішенням Конституційного Суду України №4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 135 Закону №1402-VIII обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Таким чином, Законом №1402-VIII визначено базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.

Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Конституцією України та спеціальним законодавчим актом - Законом №1402-VIII встановлено, що гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року №11-р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом №1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

У пункті 62 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів підкреслюється, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країн) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Підсумовуючи, розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій. Водночас, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15 липня 1999 року №966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон №966-XIV).

Згідно з статтею 1 Закону №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону №966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».

Водночас, судді Законом №966-XIV не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

При цьому статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», разом із встановленням на 01 січня 2024 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2102,00 грн.

Зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також в Закон №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.

Суд зазначає, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII.

При цьому, Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», статті 135 Закону №1402-VIII в подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі №360/503/21, від 10 листопада 2021 року у справі №400/2031/21, від 22 червня 2023 року у справі №400/4904/21, від 24 липня 2023 року у справі №280/9563/21, від 25 липня 2023 року у справі №120/2006/22-а, від 26 липня 2023 року у справі №240/2978/22, від 27 липня 2023 року у справі №240/3795/22, від 13 листопада 2024 року у справі № 200/1707/24.

Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028 грн.), на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.), на підставі статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є неправомірним.

У постанові від 13 вересня 2023 року у справі №240/44080/21 Верховний Суд сформулював такі правові висновки у спірних правовідносинах:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.

Одночасно суд зазначає, що відомості про суд, де працював суддя, вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці подаються до Пенсійного фонду під час призначення судді щомісячного довічного грошового утримання і зберігаються у матеріалах особової справи. Ці відомості залишаються незмінними.

Розмір суддівської винагороди, визначений статтею 135 Закону №1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється законом України про бюджет на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з закону.

За таких обставин довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.

Суд враховує позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 (частина шоста пункту 16) про «автоматичне» здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру такої винагороди.

Положення пунктів 1, 3 розділу II та пункту 2 розділу III Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (зі змінами) (далі Порядок №3-1), які передбачають необхідність звернення судді та надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не узгоджуються з принципом «автоматичності» перерахунку, про який йдеться у рішенні Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року.

Рада суддів України теж неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження «автоматичного» перерахунку та внесення змін до Порядку №3-1, зокрема, у рішеннях від 01 березня 2019 року №12, від 09 квітня 2021 року №7.

Отже, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

Аналогічний правий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі №640/10564/21, від 12 вересня 2023 року у справі №540/7777/21, від 28 листопада 2023 року у справі №640/16655/21.

Звернувшись до суду з цим позовом 28 лютого 2025 року, позивач фактично заявив позовні вимоги з 01 січня 2024 року, у зв`язку з чим, з урахуванням визначеного вище висновку, та поновлення позивачу пропущеного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом (щодо періоду з 01 січня 2024 року по 31 липня 2024 року), вони можуть бути захищені судом саме з 01 січня 2024 року.

Таким чином, позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028,00 грн.), що є підставою для визнання протиправними дій відповідача щодо не здійснення позивачу такого перерахунку, та зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн., встановленого станом на 01 січня 2024 року, відповідно до статті 7 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, враховуючи, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2021 року №640/18966/20 набрало законної сили 22 червня 2021 року, позовні вимоги в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, виходячи із розрахунку 90% від суддівської винагороди (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», у сумі 3028,00 грн. відповідачем не здійснено, суд зазначає, що вимоги щодо зобов`язання виплатити різницю між донарахованим з 01 січня 2024 року розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченим, а також щодо обмеження такого утримання граничним розміром, є передчасними.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення з 01 січня 2024 року перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн., встановленого станом на 01 січня 2024 року, відповідно до статті 7 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік», та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи із розрахунку 90% від суддівської винагороди (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн., встановленого станом на 01 січня 2024 року, відповідно до статті 7 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не здійснення з 01 січня 2024 року перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн., встановленого станом на 01 січня 2024 року, відповідно до статті 7 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи із розрахунку 90% від суддівської винагороди (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн., встановленого станом на 01 січня 2024 року, відповідно до статті 7 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 08 квітня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна