Справа № 160/2751/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2025 рокуСправа №160/2751/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
30.01.2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просила:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати пенсію за віком згідно до статті 30 3акону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 18.02.2025 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувані матеріали, що були на розгляді при прийнятті спірного рішення стосовно позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 року продовжено строк розгляду адміністративної справи №160/2751/25 на 30 днів.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 12.11.2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, оскільки вона є інвалідом ІІІ групи.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.11.2024 року № 16 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки позивачем не надано виписку з акту огляду в МСЕК, що надсилається за місцем призначення пенсії чи за місцем знаходження пенсійної справи, до довідки 14.05.2015 року серії 10ААВ № 514475 (повторний огляд) та атестат про отримання (не отримання) допомоги з УПСЗН, як інвалід з дитинства ІІІ групи не було долучено.

Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії, як інваліду ІІІ групи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, в тому числі громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

В пункті 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV зазначено серед іншого, що в солідарній системі призначаються пенсії по інвалідності.

Відповідно до положень ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп - від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (Далі Закон № 2109-ІІІ) особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». При цьому якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю») і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2109-ІІІ державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності.

Відповідно до п.2.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005 року до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Отже, зі змісту цього положення вбачається, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок одержати від МСЕК виписку з акту огляду особи, яка звертається щодо призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до п.2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005 року визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

З поданих позивачем доказів вбачається, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серія 10 ААВ № 514475 від 14.05.2015 року, складеної м/р МСЕК м. Волноваха Донецької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлена безстроково інвалідність з дитинства ІІІ групи.

З посвідчення серія НОМЕР_1 від 12.04.2019 року вбачається також запис, що позивач є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи.

Відповідно до п. 2 Порядку оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 11.01.2019 року № 35 посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі - посвідчення), є документом, що підтверджує призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства та дитині з інвалідністю відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»; державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі - державна соціальна допомога).

Листом від 15.01.2025 року № 01-0112-10 Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Донецької області повідомило позивача про те, що вона перебуває на обліку по теперішній час та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю 3 групи (довідка МСЕК з 14.05.2015 року довічно).

Також в листі зазначено, що видати копію первинного документу МСЕК не можливо, оскільки документи перебувають на території населеного пункту м. Мар`їнка, де проводяться бойові дії, звідки їх неможливо вивезти.

Окрім того, зазначено, що атестат про припинення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю управління надає Пенсійному фонду України за запитом особової справи, у зв`язку із зверненням отримувача за новим місцем реєстрації і такий запит від органів ПФУ не надходив.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 року у справі №330/2181/16-а наголосила на тому, що визначення терміну інвалід з дитинства не міститься ані в Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ані в Законі України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». При цьому за змістом абзацу другого пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з пунктом 14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не виконано вимоги п. 2.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005 року щодо одержання ним від МСЕК виписки з акта огляду МСЕК та покладено цей обов`язок на позивача, а також приймаючи до уваги, а також приймаючи до уваги, що відповідачем не витребувано атестат про припинення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, про що зазначено у листі Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Донецької області від 15.01.2025 року № 01-0112-10, суд доходить висновку, що відповідачем передчасно прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, як інваліду дитинства ІІІ групи.

Згідно ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, судом враховано, що визнання рішення № 16 від 18.11.2024 року протиправним без його скасування не призведе до поновлення порушеного права позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення № 16 від 18.11.2024 року.

Щодо вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати пенсію за віком згідно до статті 30 3акону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає необхідним зазначити наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення № 16 від 18.11.2024 року вбачається, що позивач набула необхідний страховий стаж, а саме має 6 років 10 місяців 25 днів з необхідних 4 років.

З об`єктивних причин позивач не може надати виписку з акту огляду МСЕК, оскільки документи перебувають на території населеного пункту м. Мар`їнка Донецької області, де проводяться бойові дії.

Враховуючи, що визначення терміну інвалід з дитинства Велика Палата Верховного Суду надала в постанові від 15.05.2019 року у справі №330/2181/16-а, а саме, що інвалід з дитинства це особа, яка початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку, і довідкою серія 10 ААВ № 514475 від 14.05.2015 року та посвідченням серія НОМЕР_1 від 12.04.2019 року підтверджено, що позивач є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, суд вважає необґрунтованими вимоги відповідача щодо необхідності надання виписки з акту огляду МСЕК.

Окрім того, обов`язок одержати від МСЕК виписку з акту огляду особи, яка звертається щодо призначення пенсії по інвалідності, покладений саме на орган, що призначає пенсію, а в даній справі відповідач переклав цей обов`язок на позивача.

Надання позивачем атестату про отримання (не отримання) допомоги з УПСЗН, як інвалід з дитинства ІІІ групи також не передбачене Порядком № 22-1, і як вбачається з листа Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Донецької області від 15.01.2025 року № 01-0112-10 такий атестат надається Пенсійному фонду України за запитом особової справи.

Отже, відповідач безпідставно не призначив позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 32 Закону № 1058-ІV, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Пенсійного фонду України у Донецькій області № 16 від 18.11.2024 року, в якому відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію за віком згідно до статті 30 3акону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211грн. 20коп., що документально підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 28.01.2025 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211грн. 20коп. з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 106, ) про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Пенсійного фонду України у Донецькій області № 16 від 18.11.2024 року, в якому відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 згідно до статті 30 3акону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 106, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі по 1211грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець