Справа № 589/794/25
Суддя: Курбанова А. Р.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/794/25
Провадження № 2-а/589/87/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Курбанової А.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Ковальової А.В.,

представника відповідача Бикова О.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 06.02.2025р. та закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4014977 від 06.02.2025 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. та закриття провадження про справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає про те, що вищезазначена постанова була винесена з грубим порушенням процесуальних норм та є протиправною, не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Зокрема, зазначає, що оскаржуваною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення за порушення п. 11.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (заборони виїзду на призначений для зустрічного руху бік дороги на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку). Під час складання оскаржуваної постанови позивач звертав увагу поліцейських на відсутність будь-якої розмежувальної суцільної смуги (осьової розмітки) на відеозаписі, пред`явленому поліцейськими, але такі пояснення враховані не були. Між тим без наявності такої розмітки позивачу, як водію, неможливо було визначити межі та кількість смуг на дорозі. До того ж, ним було доведено до відома службових осіб поліції про необхідність подачі вантажного транспорту під вивантаження із застосуванням доступності до завантаженого товару, про що він надав підтверджуючі документи. Крім того, зазначає, що відеодоказ, пред`явлений рядовим поліції, не може бути використаний як належний та допустимий доказ, з урахуванням того, що жодного попереджувального знаку про ведення спостереження на видному місці на шляху слідування автівки, якою керував позивач, встановлено не було. У постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначений технічний прилад, котрий був застосований як доказ. Відеозапис руху вантажівки з нагрудної камери патрульного не здійснювався, покази свідків не відбирались. Зазначив, що рядовий поліції ОСОБА_2 порушив вимоги п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015р., оскільки не роз`яснив та не довів до відома позивача права, передбачені ст.268 КУпАП, крім того не склав протокол про адміністративне правопорушення, складання якого, на думку позивача, було обов`язковим в даному випадку.

03.03.2025р. від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому представник зазначив, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, а оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції. Представник відповідача вказує на те, що позивач повинен був здійснювати рух в межах своєї смуги, а при русі великогабаритного чи довгомірного транспорту водій повинен вибрати такий безпечний інтервал, що б частина транспортного засобу не опинилась на полосі попутного напрямку, або на полосі зустрічного руху. Зазначає, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом з камери системи вуличного спостереження «Безпечне місто», в якому зафіксовано транспортний засіб позивача ТЗ DAF д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_2 , який 06.02.2025р., рухаючись дорогою у м. Рівному по вул. В.Чорновола, здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, безпосередньо перед тим, як до нього під`їхали працівники поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимогу п.11.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Представник відповідача наголосив на тому, що твердження позивача про те, що відеозапис з камери системи вуличного спостереження «Безпечне місто» не може бути належним доказом є безпідставними, оскільки дані відеоматеріали в розумінні ст.ст.72, 73, 76 КАС України та ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, їх використання в якості доказів відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію». В ході розгляду справи поліцейський водію ОСОБА_1 повідомив про наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, надалі провів розгляд справи та притягнув до адміністративної відповідальності. При цьому, твердження позивача про не ознайомлення його з правами згідно зі ст.268 КУпАП спростовується доказами, а саме відеозаписом з портативного реєстратора поліцейського №476611.

Позивач в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином, надав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у суду матеріалів.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.03.2025р. просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позов. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач мав можливість дістатися до місця призначення з дотриманням ПРД України, хоча для цього необхідно було скористатись більш довгим шляхом в межах міста, однак позивач таким не шляхом не скористався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №4014977 від 06.02.2025р., винесеною поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області рядовим поліції Петровцем Петром Федоровичем, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративе стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Надаючи оцінку вказаній постанові, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353 «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до оскаржуваної постанови 06.02.2025р. о 08 год. 12 хв. в м. Рівне, по вул. В.Чорновола, біля буд.60, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на дорозі, що має по дві смуги в кожному напрямку, здійснив виїзд на зустрічний бік дороги, чим порушив п.11.4 ПДР України на дорозі з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.1. ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з положеннями п.п. 1.1. розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Дорожня розмітка допомагає водію орієнтуватися в дорожніх умовах, особливо під час руху в темну пору доби, коли водієві дуже складно залишатися на полосі руху під час зустрічного роз`їзду.

За приписами пункту 11.4 ПДР України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №4014977 від 06.02.2025р, представником відповідача у відзиві на позов від 03.03.2025р. надано суду відеозаписи з місця події, зокрема відеозаписи з камери системи вуличного спостереження «Безпечне місто», що належить Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради /а.с. 29/. Слід зазначити, що такий був врахований і при винесенні оскаржуваної постанови.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може, зокрема, використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

При цьому вимога частини 2 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» про те, що інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби відеозапису повинна бути розміщена на видному місці, стосується лише технічних приладів, технічних засобів, що застосовуються власне поліцією, а не іншими особами (як в даному випадку). З тих же мотивів при оцінки судом цього відеозапису не застосовуються і приписи Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року N 1026, на яку посилається позивач, розробленої на виконання статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Тобто, наведені вище законодавчі положення надають право поліції використовувати інформацію відеозапису системи вуличного спостереження «Безпечне місто», що належить Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, в якості доказу наявності факту правопорушення, а тому суд не приймає до уваги доводи позивача про протилежне.

Так, з наявного відеозапису, що міститься в матеріалах справи (video_2025-02-19_16-45-07.mp4), беззаперечно вбачається, що позивач, керуючи ТЗ DAF д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4 ПДР України. При цьому, чітко вбачається, що відповідна розмітка була на дорозі, що спростовує відповідні доводи позивача щодо відсутності такої. Більше того, даний запис відео є безперервним, що виключає можливість керування іншою особою та в повному обсязі спростовує твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, факт вчинення правопорушення позивачем є доведеним, зокрема, вищезазначеним відеодоказом.

При цьому доводи позивача про те, що відеозапис руху вантажівки не здійснювався безпосередньо нагрудною камерою поліцейського не спростовує наведених висновків суду.

Крім того, суд критично ставиться до доводів позивача про неправомірність використання в якості доказу відеозапису на нагрудний відеореєстратор №476611 поліцейського, через не зазначення в постанові даних про технічний прилад, який здійснював відеозапис, оскільки в оскаржуваній постанові рукописним тестом зазначено, що «відео велося на нагрудний відеореєстратор 476611».

Тобто, в оскаржуваній постанові зазначено всі відомості, які вимагаються законодавством, зокрема ст. 283 КУпАП.

На думку суду, відсутність у оскаржуваній постанові конкретного посилання на марку технічного приладу, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, при наявності посилання на номер пристрою, а також зазначення цієї інформації від руки, не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови в цілому.

З відеозаписів з портативного реєстратора, які долучені представником відповідача до відзиву та значаться як додаток до оскаржуваної постанови, встановлено, що представник поліції підійшов до позивача, представився, надавши позивачу докази вчинення ним адміністративного правопорушення, повідомив про порушення ним п.11.4 ПДР. Водія було повідомлено, що за дане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність. З відеозапису вбачається, що під час надання пояснень поліцейським позивач не заперечував факту керування транспортним засобом та перетину ним двох смуг руху в одному напрямку руху, а щодо своєї зупинки посилався на те, що іншого виходу розвернутись не було, оскільки відповідна зупинка була зумовлена особливостями вантажу, який необхідно було розвантажити. При цьому слід зазначити, що позивач взагалі не вказує на відсутність відповідної дорожньої розмітки, про що зазначає в позові.

Доводи позову стосовно того, що поліцейським під час розгляду справи було порушено право позивача на захист, оскільки йому не були роз`яснені та доведення до відома права, передбачені ст.268 КУпАП, суд до уваги не приймає, оскільки даний факт спростовується наявною в матеріалах справи копією оскаржуваної постанови, в якій міститься особистий підпис позивача в п.8 про відповідне. Крім того, з долученого відеозапису clip-0.mp4, встановлено, що о 08:28:43, представник поліції ознайомлює позивача з його правами згідно зі ст.268 КУпАП, та під час розгляду справи інспектором всі клопотання, які були заявлені позивачем під час розгляду справи, було розглянуто.

Також судом не приймаються доводи позивача про безпідставне не складання протоколу про дане адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту тощо (в тому числі за ч. 2 ст. 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 258 КУпАП протоколи не складаються у випадках, прямо вказаних у вказаній нормі, а також і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Нормою частини 7 цієї статті КУпАП передбачено виняток із загального правила щодо обов`язкового складання протоколів у разі оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, за яким у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (до яких належить і ч. 2 ст. 122 КУпАП) такі протоколи не складаються навіть, у разі оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення.

Таким чином, винесення відповідачем оскаржуваної постанови без складання протоколу відповідає нормам ст.258 КУпАП та Інструкції, незважаючи на те, що позивач з цим порушенням не був згодний.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП винесена правомірно, повноважним на те органом (посадовою особою), яким були всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини справи, на підставі належних та допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Приймаючи оскаржувану постанову серії ЕНА №4014977 від 06.02.2025р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області рядовим поліції Петровець П.Ф. діяв у межах, наданих йому повноважень, та у спосіб, передбачений законом, жодних порушень законодавства не допустив.

Враховуючи викладене, постанова поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області рядовим поліції Петровцем П.Ф. про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4014977 від 06.02.2025р. підлягає залишенню без змін, як правомірна та обґрунтована, а адміністративний позов ОСОБА_1 - без задоволення.

Зважаючи на прийняте рішення, судові витрати віднести на рахунок позивача відповідно до ст. 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Залишити постанову серії ЕНА №4014977 від 06.02.2025р. поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області рядовим поліції Петровця Петра Федоровича про накладення адміністративного стягнення - без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 - без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 272 КАС України.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова