Справа № 160/34069/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В.М.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року в справі №160/34069/24 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено повністю та вирішено:

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровські області () від 29.11.2024 року №40 про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» () пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та пункту 3 частини 4 статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровські області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

17 березня 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» надійшла заява вх.№19882/25, в якій представник позивача просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнути витрати на професійну правничу допомогу з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (вулиця Філософська, будинок 39 А, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49006, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» (вулиця Шевченка, будинок 18, квартира 6, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49044, ) в сумі 15 000,00 грн.

В обґрунтування вказаної заяви представник зазначив, що відповідно до частини 1, 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1-4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката, останнім до заяви долучено документи, які підтверджують понесені витрати.

З огляду на те, що питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, станом на дату винесення рішення не вирішено, оскільки рішення отримано 13 березня 2025 року, у представника позивача виникла необхідність для звернення з вказаною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу суду від 17 березня 2025 року для розгляду заяви про винесення додаткового рішення в адміністративній справи №160/34069/24 визначено суддю Олійника В.М.

18 березня 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області надійшли додаткові пояснення вх.№13867/25, в яких представник відповідача не погоджується з поданою заявою про винесення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з наступних підстав.

Згідно з частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом та може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав суду договір про надання правових (юридичних) послуг укладений 23 травня 2024 року №ПД-23 про надання правових (юридичних) послуг, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) Акт №33/ПД-23 від 14.03.2025, завдання №33 на надання правових (юридичних) послуг від 21 травня 2024 року, однак не додано платіжну інструкцію про сплату суми витрат на правничу допомогу 15 000 грн. та детального розрахунку таких витрат.

При цьому, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Витрати на правову допомогу позивачем документально не підтверджені та не доведені, що не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (їхньої необхідності та дійсності) та критерію розумності їх розміру.

З урахуванням викладеного, на думку представника відповідача, товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» не обгрунтувано розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Щодо заяви представника позивача про розподіл судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 15 000,00 грн., суд виходить з наступного.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.

Так, згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами 1-7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження наданих послуг адвокатом до суду з заявою надано:

- договір №ПД-23 про надання правової допомоги від 23 травня 2024 року;

- копію ордеру серії АР №1161102 від 23 травня 2024 року, який виданий на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги №ПД-23 від 23 травня 2024 року;

- копію акту здачі-приймання робіт (надання послуг) акт №33/ПД-23 від 14 березня 2025 року;

- копію завдання №33 на надання правових (юридичних) послуг від 21 грудня 2024 року.

Як вбачається із наданих позивачем документів, витрати на професійну правову допомогу у цій справі позивачем та його представником оцінено у розмірі 15 000,00 грн.

З наданих документів вбачається, які саме дії виконував адвокат при підготовці позовної заяви.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Розглянувши вищевказану заяву, з урахуванням заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що понесені витрати позивача на правову допомогу адвоката Ромасько Євгена Валерійовича є завищеними, а розмір витрат не співмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити частково шляхом стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровські області () судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровські області () судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник