Справа № 140/859/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/859/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі Закон №3543-ХІІ); зобов`язання прийняти рішення про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із необхідністю утримання та здійснення догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Однак відповідач рішенням від 20 грудня 2024 року №31 протиправно відмовив в оформленні відстрочки, покликаючись на наявність інших осіб, які зобов`язані утримувати ОСОБА_2 .

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки ні його батько ОСОБА_3 (який досягнув 60-річного віку, є непрацездатним та постійно хворіє), ні його сестри ОСОБА_4 (яка проживає в Німеччині) та ОСОБА_5 (яка проживає у Київській області та доглядає за своєю дитиною) не можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 . Натомість актом від 08 жовтня 2024 року №74 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду підтверджено факт здійснення догляду позивачем за матір`ю ОСОБА_2

ОСОБА_1 переконаний, що надав усі документи згідно з пунктом 13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560), на підтвердження відсутності у його матері ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, інших членів сім`ї, які можуть її утримувати та здійснювати догляд за нею.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.62-64). В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 28 листопада 2024 року звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пунктів 9 та 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ. Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у зв`язку з наявністю інших осіб, які зобов`язані утримувати ОСОБА_2 . Відповідно до приписів частини першої статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (крім випадку, коли суд звільняє їх у визначених законом випадках від такого обов`язку).

Відповідач вважає, що проживання сестри позивача ОСОБА_5 в селі Чубинське Київської області та проживання сестри ОСОБА_4 в Німеччині не є підставами для звільнення їх від обов`язку утримувати свою матір ОСОБА_2 . Крім того, позивач подав заяву, яка не відповідає додатку 4 Порядку №560, зазначивши дві підстави для надання відстрочки, тоді як відстрочка може бути надана лише за однією підставою.

Відповідач також вважає вимогу щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 безпідставною, оскільки розгляд заяв про надання відстрочки здійснює комісія.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги (а.с.72-74).

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується військово-обліковим документом з додатку Резерв+ (а.с.19) та військовим квитком № НОМЕР_1 (а.с.15-17).

ОСОБА_1 звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 18 листопада 2024 року (а.с.67-68), в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пунктів 9 та 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ - у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії ААГ №049434 від 09 лютого 2023 року має довічно ІІ групу інвалідності та якій протипоказані фізичні навантаження, відповідно до висновку лікаря потребує постійного лікування та догляду на непрофесійній основі. У заяві позивач також вказав, що батько ОСОБА_3 не є військовозобов`язаним, хворіє та потребує постійного лікування, сестра ОСОБА_5 на цей час мешкає в селі Чубинське Київської області та сестра ОСОБА_4 мешкає в Німеччині, а тому не можуть утримувати та здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 . До заяви позивачем додано документи на 36 аркушах.

Згідно з протоколом від 20 грудня 2024 року №31 комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з наявністю інших невійськовозобов`язаних осіб, які зобов`язані утримувати ОСОБА_2 , про що позивача повідомлено листом від 20 грудня 2024 року №19786 (а.с.47).

Предметом оскарження у цій справі є дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у наданні відстрочки на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII).

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 Про загальну мобілізацію (затверджено Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX) оголосити проведення загальної мобілізації.

На момент розгляду цієї справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.

За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення №154), визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації. Так згідно з пунктом 13 частини першої цієї статті не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Аналіз цієї норми дозволяє визначити такі випадки, за яких військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації:

1) один із своїх батьків (або один з батьків дружини (чоловіка)) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи; відсутні інші особи, які не є військовозобов`язаними та які відповідно до закону зобов`язані їх утримувати;

2) один із своїх батьків (або один з батьків дружини (чоловіка)) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи; наявні інші особи, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати, але вони самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі;

3) один із своїх батьків (або один з батьків дружини (чоловіка)) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи; відсутні інші особи, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім осіб, визначених законом); наявні декілька військовозобов`язаних осіб, які зобов`язані їх утримувати та особа з інвалідністю обирає одного із військовозобов`язаних для догляду за нею.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII Кабінет Міністрів України постановою від 16 травня 2024 року затвердив Порядок №560 (далі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктами 56, 57 Порядку №560 установлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Отже, комісія, яка розглядає питання надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період утворюється і діє при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (відокремленому відділі).

Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (пункт 59 Порядку №560).

Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України.

Аналізуючи наведені норми Порядку №560 можна дійти висновку, що військовозобов`язаний має право на подання заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зобов`язані вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.

За обставин справи ОСОБА_1 звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 18 листопада 2024 року (а.с.67-68), в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ. Позивач обґрунтовує наявність підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації необхідністю здійснення утримання та догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №049434 від 09 грудня 2023 року є особою з інвалідністю ІІ групи. При цьому ОСОБА_1 вказує, що такий догляд за матір`ю окрім нього ніхто не може здійснювати.

Зі змісту протоколу від 20 грудня 2024 року №31 слідує, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки наявні інші невійськовозобов`язані особи, які зобов`язані утримувати ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує, що відповідно до абзацу другого пункту 58-1 Порядку №560 військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а за умови наявності кількох військовозобов`язаних - додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.

Згідно з додатком 5 до Порядку №560, який визначає Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадку подання заяви про відстрочку на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII документами, що підтверджують право на відстрочку є:

для батьків військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи - один із таких документів, що підтверджує інвалідність: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; заява за формою згідно з додатком 15 (у разі потреби) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку вона обирає для здійснення свого утримання;

для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження);

для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Отже, у спірних відносинах (а позивач оскаржує відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації саме на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII) необхідно подати: документ, що підтверджує родинні зв`язки (свідоцтво про народження); документ, що підтверджує інвалідність (у цьому разі матері ОСОБА_2 ); докази неможливості інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати ОСОБА_2 : документ про інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, або ж перебування під арештом (крім домашнього арешту) чи відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Для надання відстрочки ОСОБА_1 надав документ, що підтверджує наявність інвалідності у його матері ОСОБА_2 (ІІ група довічно) - довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №049434 від 09 лютого 2023 року. У довідці причиною інвалідності вказано загальне захворювання; висновок про умови та характер праці протипоказане фізичне навантаження. Родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 (а.с.13); про зміну прізвища (на ОСОБА_7 ) надано свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Водночас пункт 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII стосується надання відстрочки військовозобов`язаним, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.

В контексті статті 23 Закону №3543-XII (пункти 9, 13 та 14 частини першої) варто розмежовувати поняття утримання та постійний догляд, які є різними та не завжди збігаються.

Підставою для відмови у наданні відстрочки відповідачем вказано: наявні інші особи, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати особу з інвалідністю ОСОБА_2 .

Так відповідно до довідки №1953 (а.с.21) у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також зареєстрований ОСОБА_3 , який згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 є батьком позивача.

Як слідує з відомостей паспорта громадянина України, батько позивача ОСОБА_3 , 1963 року народження, досяг 60-річного віку (а.с.29), а за висновком лікаря від 23 жовтня 2019 року визнаний непридатним до військової служби (а.с.31).

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, мати позивача ОСОБА_8 має двох доньок - ОСОБА_9 ,1986 року народження, та ОСОБА_10 , 1993 року народження, що підтверджено свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 (а.с.35) та серії НОМЕР_5 (а.с.44).

Позивач наполягає на тому, що його сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть здійснювати догляд за матір`ю ОСОБА_2 , бо одна проживає за кордоном - в Німеччині, а інша - в селі Чубинське Київської області та доглядає за своєю малолітньою дитиною (2018 року народження).

З цього приводу суд наголошує, що обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України.

Відповідно до статей 172, 202 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд зазначає, що обов`язок з утримання батьків виникає, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Постійний догляд - це форма догляду за особами з різними фізичними або психічними обмеженнями, що вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.

Перебування повнолітньої та працездатної особи за кордоном законодавством не визначено як підставу неможливості виконання нею відповідного обов`язку утримувати своїх батьків, здійснювати піклування та догляд за ними. Так само виховання власних малолітніх дітей не звільняє особу від обов`язку утримувати своїх батьків.

Доньки ОСОБА_2 (особи з інвалідністю, матері позивача) зобов`язані утримувати свою матір в силу статей 172, 202 Сімейного кодексу України; вони не є військовозобов`язаними, є працездатними, не є особами з інвалідністю, самі не потребують постійного догляду, не перебувають під арештом, не відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

У цьому випадку заява ОСОБА_2 (а.с.33) про те, що вона обирає для свого утримання (догляду) сина ОСОБА_1 значення не має, оскільки така надається лише у випадку, коли особа з інвалідністю І чи ІІ групи обирає з-поміж кількох військовозобов`язаних того, хто буде здійснювати догляд за нею.

Отож, на переконання суду, позивачем до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не надано належних доказів того, що він є єдиною особою, хто може утримувати матір, зокрема, про неможливість здійснення такого її повнолітніми доньками, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати свою матір.

Будь-які інші об`єктивні або суб`єктивні чинники, як-от відсутність у вказаних осіб фактичної чи матеріальної можливості утримувати своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або, наприклад, перебування за кордоном, небажання особи виконувати цей свій обов`язок, не свідчать про дотримання такої обов`язкової умови для набуття військовозобов`язаним права на відстрочку відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, як відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону повинні утримувати визначених цією нормою осіб з інвалідністю.

Відтак, судом встановлено, що у відповідача були підстави для відмови позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.

Суд акцентує увагу, що позивач просить надати відстрочку на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, а не пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.

Так наявність сестри, яка проживає в іншій країні та здійснення позивачем постійного догляду за хворою матір`ю (якщо вона потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) могли б мати вплив на надання відстрочки на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.

Однак за пунктом 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які не лише мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, а й за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.

Ще суд зауважує на тому, що наданий разом із заявою про надання відстрочки акт про встановлення факту здійснення постійного догляду за особою від 08 жовтня 2024 року №74 (а.с.20) не є підставою для вирішення питання надання відстрочки на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII з огляду на внесені зміни до пункту 61 Порядку №560, які набули чинності на час подання ОСОБА_1 заяви 28 листопада 2024 року до відповідача про надання відстрочки.

Так пункт 61 Порядку №560 у редакції, чинній до 21 серпня 2024 року, передбачав, що військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Далі норми цього пункту передбачали, що для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання. За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Проте редакція пункту 61 Положення №560 з 21 серпня 2024 року (з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів від 16 серпня 2024 року №930), вже стосується лише військовозобов`язаних, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Тобто для військовозобов`язаних, які претендують на відстрочку відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, виключено необхідність подання акту про встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) (додаток 8), бо фактично для таких військовозобов`язаних право на відстрочку пов`язується з наявністю інших умов (наявність одного із батьків з інвалідністю I чи II групи та відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати).

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що надані ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 документи не свідчать про наявність умов, з якими пункт 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII пов`язує надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тому у задоволенні позову належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк