Справа № 240/5128/25
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Житомир

справа № 240/5128/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області звернулось до суду через систему "Електронний суд" з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 14.02.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №76152383.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що постанова державного виконавця про накладення на Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області штрафу в розмірі 5100 гривень за невиконання рішення суду у справі №240/3790/24, є протиправною.

Позивач вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", вийшов за межі нормативно визначених повноважень та прийняв протиправне рішення, яке є очевидним порушенням майнових прав Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області.

Зазначає, що Головне управління ДПС у Житомирській області надіслало відповідь державному виконавцю, у якій повідомило, що стягнення коштів державного та місцевих бюджетів проводиться згідно з п. 25 Порядку виконання рішень здійснюється лише після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку установи.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24 березня 2025 року відповідач надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву (за вх.№22085/25), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування відповідач зазначає, що оскаржувана постанова винесена у зв`язку із невиконанням Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області рішення суду, прийнятого у справі №240/3790/24.

Вказує, що відомостей щодо виконання рішення суду в повному обсязі боржником не надано. Також до відділу надійшла заява від представника стягувача від 14.02.2025 про вжиття заходів з примусового виконання судового рішення, оскільки рішення суду у справі №240/3790/24 залишається не виконаним.

Тому 14.02.2025 державним виконавцем за невиконання рішення суду та на підставі вимог статей 63. 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 5100 грн, за невиконання рішення суду, у якій також зазначена вимога боржнику виконати рішення суду протягом 3-х робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Третя особа письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог до суду не надсилала.

Позивач 03.04.2025 надіслав до суду додаткові пояснення, у яких вказує, що саме Казначейство здійснює в порядку черговості надходження виконавчих документів безспірне списання коштів державного бюджету в розмірі, встановленому судом або узгодженому органом державної фіскальної служби із стягувачем, та перераховує такі кошти на рахунок стягувача, зазначений у виконавчому документі або його заяві про виконання рішення про стягнення коштів.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №240/3790/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовати наказ Головного управління ДПС у Житомирській області від 15 грудня 2023 року №530-0 "Про звільнення ОСОБА_2 ";

- визнано протиправним та скасовати наказ Головного управління ДПС у Житомирській області від 19 грудня 2023 року №59-бз "Про внесення змін до наказу ГУ ДПС від 24.11.2023 №56-бз»;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Житомирській області з 02 січня 2024 року;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 січня 2024 року по 18 вересня 2024 року у загальній сумі 219788 (двісті дев`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 58 копійок.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

20.09.2024 Житомирським окружним адміністративним судом на виконання рішення у справі №240/3790/24 видано виконавчі листи в частині негайного виконання рішення суду.

27.09.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Химач Ольгою Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76152383 з виконання виконавчого листа №240/3790/24, виданого 20.09.2024, про зобов`язання Головного управління ДПС у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 січня 2024 року по 18 вересня 2024 року у загальній сумі 219788 (двісті дев`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 58 копійок.

В частині негайного виконання рішення суду щодо стягнення з Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В постанові вказано про необхідність виконання рішення суду негайно та направлено боржнику до виконання.

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження листом від 02.10.2024 №11108/5/06-30-10-03-16 Головне управління ДПС у Житомирській області повідомило відповідача, що стягнення з Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу можливк лише за наявності коштів на рахунку та після проведення безспірного списання в повному обсязі по всіх виконавчих листах, що перебувають на виконанні у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Житомирській області.

06.11.2024 на адресу Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області направлена вимога державного виконавця, у якій встановлено в п"ятиденний термін з моменту отримання цієї вимоги виконати рішення суду в повному обсязі з наданням підтверджуючих документів, у разі неможливості виконання вказати причини та надати підтверджуючі документи.

У відповідь на вимогу державного виконавця листом від 02.12.2024 Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області повідомило, що не погоджуючись з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду, контролюючим органом подано апеляційну скаргу, відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду.

14 лютого 2025 року у межах ВП №76152383 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Химач Ольгою Сергіївною винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду, накладено штраф на боржника - Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області у розмірі 5100,00 грн.

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частинами 1-2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частина 4 статті 19 Закону №1404-VIII передбачає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Згідно з усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Відповідно до положень статті 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до змісту положень частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Матеріали справи свідчать, що підставою для прийняття постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин слугувала відсутність у державного виконавця станом на 14.02.2025 повідомлення щодо повного виконання рішення суду у справі №240/3790/24 в частині, що допущена до негайного виконання.

Однак, позивач вказує, що ним вчинено всі можливі дії щодо виконання рішення суду в частині, що допущена до негайного виконання, оскільки стягнення на користь стягувача середнього заробітку можливо лише за наявності коштів на рахунку та після проведення безспірного списання в повному обсязі по всіх виконавчих листах, що перебувають на виконанні.

В обґрунтування правомірності вчинених дій позивач також вказує, що стягнення коштів з рахунків Головного управління ДПС у Житомирській області належить до повноважень та функцій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у зв`язку з чим виконання рішення суду в цій частині Головним управлінням ДПС у Житомирській області є неможливим.

Суд вказує, що відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.2 ст.6 Закону №1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З огляду на системний аналіз вищевказаних норм права слідує висновок, що виконання рішення суду майнового характеру, де боржником виступає державний орган, державне підприємство чи юридична особа, стосується таке виконання саме майна, боржником якого вони є та відбувається виконання такого рішення відповідним органом казначейської служби, який є розпорядником коштів чи майна боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» із дотримання Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Якщо пред`явлено до виконання рішення суду не майнового характеру, таке рішення виконується державним виконавцем із дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Статтею 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами 1-3 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Отже суд зазначає, що немайновий характер відповідно наявний коли боржнику необхідно вчинити певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, та в свою чергу майновий характер може бути лише в тому разі коли виконавчим документом визначено стягнення з боржника певної заборгованості, сум, наприклад, аліментів, заборгованість по заробітній платі.

Суд зауважує, що виконавче провадження ВП №76152383 з виконання виконавчого листа №240/3790/24, відкрито саме в частині негайного виконання рішення суду щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

За твердженнями позивача, судове рішення невиконане через відсутність у Головного управління ДПС у Житомирській області (боржника) можливості вчинити дії на виконання рішення суду, однак матеріали справи не містять жодних доказів вчинення позивачем належних дій з метою виконання, зокрема, щодо способу нарахування заробітної плати ОСОБА_3 , чи звернення до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення суду чи зміну способу виконання судового рішення, у разі незрозумілості боржнику порядку та способу виконання.

При цьому доводи позивача про надсилання 24.02.2025 на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області листа про вжиття заходів щодо виконання рішення суду у справі №240/3790/24, не є належними та обґрунтованими, оскільки вчинені після прийняття оскаржуваної постанови.

В свою чергу лист Головного управління ДПС у Житомирській області від 04.12.2024 №13329/5/06-30-10-03-11 адресований Головному управління Державної казначейської служби України у Житомирській області не містить інформації про належний розрахунок суми коштів, що піддягають виплаті на користь стягувача - ОСОБА_1 , крім того вказаний лист має інформативний характер, оскільки не містить вимоги щодо вчинення дій, чи вжиття заходів.

З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували вчинення станом на момент винесення оскаржуваної постанови (14.02.2025) правомірних та достатніх дій на виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Житомирській області нарахувати ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, посилання позивача на відсутність правових підстав для накладення штрафу в розмірі 5100 грн є безпідставними.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що державний виконавець винісши постанову від 14.02.2025 про накладення на Головне управління ДПС у Житомирській області, як на боржника у виконавчому провадженні, штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду у справі №240/3790/24, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Суд відмічає, що згідно з п.9 ч.1ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи викладені обставини, які підтверджується матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що обов`язок щодо виконання рішення суду позивачем не виконано.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (майдан Соборний, 1, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 07 квітня 2025 року.

Суддя А.В. Горовенко