Справа № 620/7110/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7110/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь НЕПОЧАТИХ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.04.2024 № 13 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду м. Чернігова, починаючи з 03.04.2024 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50% суддівської винагороди, який становить 52024,50 грн.;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024, виходячи з 54% суддівської винагороди, розмір якої розраховується з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.04.2024 № 13 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду м. Чернігова, починаючи з 02.04.2024, щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50% суддівської винагороди, який становить 52024,50 грн.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 02.04.2024, виходячи з 54% суддівської винагороди.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 02.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач у апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024, виходячи з суддівської винагороди, розмір якої розраховується з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач у апеляційній скарзі зазначає, що Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

Крім того, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі абз. 5 ст. 7 Закону № 1082-ІХ та Закону № 1982-ІХ, є неправомірною.

Відповідачі у апеляційних скаргах просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у апеляційній скарзі зазначає, що заява позивача опрацьовувалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, тому позовні вимоги про зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вчинити дії задоволені безпідставно, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є ГУПФУ в Івано-Франківській області.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вказує, що призначення довічного грошового утримання судді у відставці позивачу проведено відповідно до норм чинного законодавства, а саме: відповідно до приписів ст. 142 Закону № 1402, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у апеляційній скарзі наголошує, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсотки суддівської винагороди визначено безпосередньо від стажу на посаді судді (14 років), без врахування стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Крім того, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області нова довідка про розмір суддівської винагороди, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, не видавалась, у зв`язку з чим немає підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року та від 31 жовтня 2024 року відкриті апеляційні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Відзиви на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходили.

Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року витребувано у ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області належним чином засвідчену копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.04.2024 № 13.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надали докази про те, що рішення в текстовому варіанті від 19.04.2024 не приймалось, а в пенсійній справі наявний лише сформований Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області розрахунок від 22.04.2024 № 13 про призначення пенсії.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги відповідачів слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді.

Рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Деснянського районного суду міста Чернігова у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 21.03.2024 позивача звільнено з посади судді Деснянського районного суду міста Чернігова у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до вказаного рішення Вищої ради правосуддя від 21.03.2024 № 867/0/15-24 загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку становить 22 роки 2 місяці 12 днів (а.с. 17-18).

Наказом голови Деснянського районного суду міста Чернігова № 31-кг від 01.04.2024 ОСОБА_1 відраховано зі штату Деснянського районного суду міста Чернігова (а.с. 19).

Позивач 03.04.2024 звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці

З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.04.2024 № 13 позивачу з 02.04.2024 призначено довічне грошового утримання в розмірі 50% суддівської винагороди, що становить 52024,50 грн. (а.с. 20).

На звернення позивача щодо перерахунку її грошового утримання, виходячи з 54% суддівської винагороди, розмір якої повинен розраховуватись виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн., встановленого на 1 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 15.05.2024 відмовлено позивачу у вказаному перерахунку (а.с. 12-13).

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково та зазначив, що позивач має право на виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 54% грошового утримання судді (20 років - 50%, 2 роки х 2= 4%), тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.04.2024 № 13 про призначення пенсії є протиправним.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, суд першої інстанції зазначив, що позивач з відповідною довідкою про суддівську винагороду, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання до відповідача не звертався, доказів виготовлення відповідним судом або територіальним органом Державної судової адміністрації України довідки з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, встановленого на 1 січня 2024 року Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», не надав, тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

У пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 21.03.2024 № 867/0/15-24 станом на 21 березня 2024 року стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 14 років 6 місяців 7 днів.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII установлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На день призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 вбачається, що з 08 січня 2002 року до 13 вересня 2009 року вона працювала старшим помічником Чернігівського міжрайонного природоохоронного прокурора.

Згідно з абзацом другим частини четвертої ст. 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ визначено, що під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, відповідно до зазначеної норми Закону № 1789-ХІІ та абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню додатково 7 років 8 місяців 5 днів.

Тож, як вбачається з рішення Вищої ради правосуддя від 21.03.2024 № 867/0/15-24 загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 22 роки 2 місяці 12 днів.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З огляду на викладене, позивач має право на виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 54% грошового утримання судді (20 років - 50%, 2 роки х 2 %= 4%).

У зв`язку з чим, суд першої інстанції правильно визнав протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.04.2024 № 13 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , судді у відставці Деснянського районного суду м. Чернігова, починаючи з 02.04.2024 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50% суддівської винагороди, який становить 52024,50 грн.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум, то колегія суддів зазначає наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно призначило ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 50% суддівської винагороди, замість належних їй 54 %.

Колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (пенсійний орган, в якому позивач перебуває на обліку) здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 54% суддівської винагороди.

Колегія суддів зазначає, що задоволення вказаної позовної вимоги зобов`язального характеру щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області узгоджуються із судовою практикою Верховного Суду (постанова від 12.02.2025 у справі № 580/6600/24).

При цьому, суд першої інстанції визнав протиправними дії та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 54% суддівської винагороди з 02.04.2024.

Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні про визнання протиправними дії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, зазначивши, що необхідною та обов`язковою умовою перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці є отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, форма якої встановлена Порядком №3-1, та подання її органу Пенсійного фонду України.

У контексті вказаної частини заявлених позивачем позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-другої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з ч. 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Частиною п`ятою статті 135 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків; більше 5 років - 20 відсотків; більше 10 років - 30 відсотків; більше 15 років - 40 відсотків; більше 20 років - 50 відсотків; більше 25 років - 60 відсотків; більше 30 років - 70 відсотків; більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, усі судді у відставці, яким призначено щомісячне довічне грошове утримання, мають право на його перерахунок у разі зміни розміру складових суддівської винагороди.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, регулюється розділом IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2, яка набрала чинності 20.03.2023) (далі - Порядок № 3-1).

За Порядком № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється або (1) на підставі списків, згідно яких відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді/довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди/винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку, або (2) за зверненням судді у відставці шляхом подання до пенсійного органу заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці, видану компетентним органом.

Верховний Суд уже розглядав питання стосовно механізму перерахунку розміру щомісячного довічного утримання суддів і у постанові від 27.10.2022 у справі № 640/10564/21 зазначив:

«Довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок. Суддівська винагорода визначається безпосередньо законом.

61. Відповідно до ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді Верховного Суду становить 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу додатково застосовуються регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Розмір доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці теж визначений безпосередньо законом.

Відомості про суд, де працював суддя, вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці подаються до Пенсійного фонду під час призначення судді щомісячного довічного грошового утримання і зберігаються у матеріалах особової справи. Ці відомості залишаються незмінними

Розмір суддівської винагороди, визначений ст. 135 Закону № 1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється Законом України про бюджет на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з закону.

За таких обставин, довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.

Суд також звертає увагу на юридичну позицію Конституційного Суду України, висловлену у Рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 (ч. 6 п. 16) про «автоматичне» здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру такої винагороди.

Положення п. 1, 3 Розділу ІІ та п.2 Розділу ІІІ Порядку № 3-1, які передбачають необхідність звернення судді та надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не узгоджуються з принципом «автоматичності» перерахунку, про який йдеться у Рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020.

67. Рада суддів України теж неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження «автоматичного» перерахунку та внесення змін до Порядку № 3-1. Зокрема, у рішеннях від 01.03.2019 № 12, від 09.04.2021 № 7.

Отже, незважаючи на чітку позицію Конституційного Суду України (ч. 6 п. 16 Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020) та необхідність її безумовного виконання, незважаючи на неодноразові звернення Ради суддів України, відповідні зміни в частині «автоматичного» перерахунку до Порядку № 3-1 Пенсійним фондом України не внесено.

Зважаючи на вищенаведене, Суд дійшов висновку, що до внесення змін до законодавства щодо статусу суддів Верховного Суду України на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду України у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді Верховного Суду, що працює на відповідній посаді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді».

Згодом такий висновок підтримано Верховним Судом у постановах від 12.09.2023 у справі № 540/7777/21 та від 27.11.2023 у справі № 640/16655/21.

Застосовуючи зазначений висновок до спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з доводами позивача про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%.

Крім того, колегія суддів наголошує, що на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

При цьому слід враховувати правовий висновок Верховного Суду щодо розміру суддівської винагороди. Згідно із позицією Верховного Суду у цій категорії спорів Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII (постанови від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 13.07.2023 у справі № 280/1233/22, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 у справі № 240/3795/22, від 20.11.2023 у справі № 120/709/22-а).

Отже, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2270 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі абз. 5 ст. 7 Закону № 1082-IX та Закону № 1982-IX, була неправомірною.

Виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2024 року у справі №580/2522/24.

Що стосується дати, з якої позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, у адміністративному позові позивач просила суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024.

Вказана дата позивачем обґрунтована тим, що саме 03.04.2024 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення з 03.04.2024 довічного грошового утримання.

Цей факт підтверджено позивачем у судовому засіданні у суді апеляційній інстанції.

У свою чергу, відповідачі вказану обставину не спростували.

Отже, оскільки позивач звернувся до пенсійного органу 03.04.2024 з метою призначення щомісячного довічного грошового утримання, то, враховуючи протиправне призначення пенсії у меншому розмірі та протиправну відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2024, позовні вимоги щодо перерахунку довічного грошового утримання підлягають задоволенню саме з 03.04.2024.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 02.04.2024, виходячи з 54% суддівської винагороди;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 02.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди, підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження у повному обсязі. Натомість, аргументи апеляційних скарг відповідачів є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив правильне рішення в частині позовних вимог про визнання протиправним рішення від 22.04.2024 № 13 Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області.

Однак, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права в частині ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

У зв`язку з цим, оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення цих вимог, а саме:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024, виходячи з суддівської винагороди, розмір якої розраховується з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Отже, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційних скарг відповідачів слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки апеляційна скарга позивача задоволена, то на користь останньої необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, солідарно в сумі 908,40 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних про:

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024, виходячи з 54% суддівської винагороди, розмір якої розраховується з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум - скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою вказані позовні вимоги - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024, виходячи з суддівської винагороди, розмір якої розраховується з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 03.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 та доплати за вислугу років 50%, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (адреса Україна, 76018, ІваноФранківська обл., місто ІваноФранківськ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 15 ) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908,40 грн. (дев`ятсот вісім гривень сорок копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (адреса вул. П`ятницька 83А, м. Чернігів, 14603 ) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908,40 грн. (дев`ятсот вісім гривень сорок копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 07.04.2025.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма