Справа № 200/73/25
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року Справа№200/73/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Овчаренка Олега Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Національна поліція України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов позов адвоката Овчаренка Олега Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Національна поліція України з вимогами:

- визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області № від 13.12.2024 року Про відмову в призначені пенсії, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено в призначені пенсії за вислугу років, відповідно до статті 12 Закону N2262-XII.

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Донецькій області, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років з 01.11.2024 року, відповідно до п. а ч. 1 статті 12 Закону N2262-XII, на підставі документів надісланих до ГУ ПФУ в Донецькій області Національною поліцією України, на виконання рішення Донецького окружного адмінсуду від 06.12.2021 року у справі № 200/11837/21, з врахуванням пільгової вислуги років для призначення пенсії 33 роки 00 місяців 00 днів.

В обґрунтування позову зазначено, що позивача звільнено зі служби в поліції 19.05.2017, при цьому на момент звільнення стаж служби складав: календарна вислуга років 20 років 09 місяців 14 днів, та пільгова вислуга років 27 років 00 місяців 08 днів (участь в АТО 12 років 02 місяці 16 днів), тобто загальна пільгова вислуга років для призначення пенсії склала 33 роки 00 місяців 00 днів. При звільнені зі служби в Національній поліції України позивачу було відмовлено в призначені пенсії за вислугу років. При цьому, оскільки наразі Верховним Судом сформована єдина правова позиція, щодо спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, яка діє на момент виникнення спірного питання, позивач звернувся до відповідач із заявою про призначення пенсії. Проте відповідач відмовив у призначенні пенсії.

Позивач вважає, що спірне рішення прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, зокрема, що позивач має достатній стаж, який надає їй право на пенсію відповідно до приписів пункту а частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі 200/4291/22 відмовлено в призначенні пенсії позивачеві відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262, при цьому позивач вдруге звертається до суду з аналогічними вимогами, фактично не погоджуючись не з діями Головного управління, а із зазначеним рішеннями Донецького окружного адміністративного суду.

При цьому відповідач вказав, що основною підставою відмови у призначенні пенсії є порушений позивачем порядок звернення за призначенням пенсії. Належний пакет документів до Головного управління не надходив. Стосовно посилань позивача на пакет документів, який був наданий 26 липня 2022 року вказав, що означені документи були розглянуті ще 2022 року, по ним було прийнято рішення, яке оскаржено в судовому порядку.

Від третьої особи надійшли пояснення, у яких зазначено, що після звільнення позивача зі служби в поліції та виконання Національною поліцією України рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 200/11837/21, а також направлення до ГУ ПФУ в Донецькій області документів необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, правовідносини з питань призначення пенсії між Національною поліцією України та ОСОБА_1 припинилися, у зв`язку з чим, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними.

Позивач надав відповідь на відзив у якій висловив незгоду з твердженнями відповідача.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 10.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

В період з 05 серпня 1996 року по 06 листопада 2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07 листопада 2015 року по 19 травня 2017 року службу в Національній поліції.

При цьому в період з 07 квітня 2014 року по 06 листопада 2015 року підполковник міліції ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, про що свідчить довідка Головного управління МВС України в Донецькій області від 14 серпня 2018 року № 268лк, видана на підставі наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 02 лютого 2015 року № 33 та від 13 грудня 2015 року № 347.

19 травня 2017 року згідно з наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 17 травня 2017 року № 163о/с По особовому складу підполковник поліції ОСОБА_1 , який обіймав посаду заступника начальника міжрайонного відділу № 5 (м. Слов`янськ) управління захисту економіки в Донецькій області, був звільнений зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону № 580.

При звільнені зі служби в Національній поліції України позивачу було відмовлено в призначені пенсії за вислугу років.

Вказані вище обставини встановленні рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 200/11837/21.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 200/11837/21 визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України, щодо відмови в оформлені та направлені необхідних документів до органів ПФУ для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 ЗУ № 2262-XII, та зобов`язано Національну поліцію України підготувати та направити до ГУ ПФУ в Донецькій області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, зарахувавши до вислуги років для призначення пенсії період безпосередньої участі в АТО з 07.04.2014 до 19.05.2017 на пільгових умовах, один місяць служби за три місяці.

На виконання рішення суду Національна поліція України підготувала та надіслала до ГУ ПФУ в Донецькій області подання та всі необхідні для призначення пенсії документи.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 01.08.2022 № ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії, оскільки для призначення пенсії за ст. 12 ЗУ № 2262-XII необхідно мати календарну вислугу років 23 роки та більше.

Позивач оскаржив відмову в судовому порядку.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2022 у справі № 200/4291/22 позовні вимоги задоволені, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 01.08.2022 № , та зобов`язано призначити пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України № 2262-XII виходячи з вислуги років для призначення пенсії 33 роки 00 місяців 00 днів.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2022 у справі № 200/4291/22 скасовано, в задоволені позову відмовлено.

В постанові Перший апеляційний адміністративний суд зазначив, що оскільки на момент останнього звернення позивача із заявою про призначення пенсії були внесені зміни до пп «а» п. 3 Порядку № 393, суд вважає втраченим право на призначення пенсії.

Оскільки Верховним Судом була сформовано інша правова позиція щодо спірного питання, позивач звернувся до Першого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови від 03.04.2023 у справі № 200/4291/22 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 відмовлено у задоволенні заяви адвоката Овчаренка Олега Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023.

При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що зміна судової практики не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

01.11.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою призначення пенсії за вислугу років на підставі документів, які були направлені Національною поліцією України до ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення Донецького окружного адмінсуду від 06.12.2021 у справі № 200/11837/21.

Рішенням Головного управління ПФУ в Донецькій області від 13.12.2024 № відмовлено в призначені пенсії позивачеві у зв`язку з:

- відсутністю необхідних документів (порушенням пункту 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, оскільки заява про призначення пенсії подана самостійно до якої не додано будь-яких документів, при цьому належний пакет документів від Національної поліції України не надходив;

- відсутністю необхідної календарної вислуги років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262;

- недосягненням на день звільнення заявником 45-річного віку та недостатньою вислугою, передбаченою п. «б» ст. 12 Закону №2262.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Частиною першою статті 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно із частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 171 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (постанова від 17.07.1992 № 393; далі - Порядок № 393; у редакції, чинній на момент звільнення зі служби).

При цьому, вирішуючи справу № 805/3923/18-а Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 дійшов наступного висновку: «……основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку…».

Разом з тим, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, у яких суд касаційної інстанції не здійснив застосування підзаконних нормативно-правових актів, що передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, а дійшов висновку про те, що стаття 17 Закону № 2262-XII визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Вказаним законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності відповідної кількості років та визначено виключний перелік періодів служби, які враховуються у календарну вислугу років.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

У абзацах 7, 9 підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 (у вказаній вище редакції) визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду розглянув справу №480/4241/18 щодо календарної вислуги років у подібних спорах висновував, що статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Отже, Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 171 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Разом з тим, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 зробив наступні правові висновки:

« 1. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393».

Також з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду у справі №480/4241/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019 у справі № 281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку № 393 Закону № 2262-ХІІ.

Одночасно з цим, редакція пункту 3 Постанови № 393 було змінено постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119, яка набрала чинності 19.02.2022. Вказаною постановою також змінено і назву Порядку №393.

Суд зауважує, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393», і стаття 12 Закону № 2262-XII, і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та Постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Зважаючи на зміну з 19.02.2022 правового регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 у справі №200/4951/22, серед іншого, дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022.

Отже, зважаючи на те, що спірні правовідносини мали місце до 19.02.2022, суд погоджується із доводами позивача про можливість пільгового обчислення вислуги років відповідно до Порядку № 393 (у редакції до 19.02.2022) для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Суд також враховує, що Конституційний Суд України теж неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Висновки, аналогічні за змістом, викладені Верховним Судом у постановах від 28.02.2023 у справі №260/7359/21, від 20.11.2024 у справі №380/8441/21, від 27.03.2024 у справі №160/888/23.

Так, на момент звільнення позивача, 19.05.2017, стаж його служби складав: календарна вислуга років 20 років 09 місяців 14 днів, та пільгова вислуга років 27 років 00 місяців 08 днів (участь в АТО 12 років 02 місяці 16 днів), тобто загальна пільгова вислуга років для призначення пенсії склала 33 роки 00 місяців 00 днів.

Отже, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 статті 12 Закону N2262-XII.

Стосовно порядку подання документів для призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1) у редакції постанови правління ПФУ від 02 березня 2023 року №10-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2023 року № 572/39628, заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом […] за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, […] Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Розділом ІІІ Порядку № 3-1 передбачено, що уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що 12.07.2022 Національна поліція України підготувала та надіслала до ГУ ПФУ в Донецькій області подання та всі необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 (на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 200/11837/21).

Так, відповідачем вказаний пакет документів вже розглядався та було відмовлено у призначенні пенсії.

Разом з тим, у зв`язку зі зміною судової практики, 01.11.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, зазначивши про наявність усіх необхідних документів в особовій справі.

Відповідачем не заперечується наявність повного пакету документів для призначення пенсії позивачеві.

Суд зазначає, що після звільнення позивача зі служби в поліції та виконання Національною поліцією України рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 200/11837/21, та направлення до ГУ ПФУ в Донецькій області документів необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, правовідносини з питань призначення пенсії між Національною поліцією України та ОСОБА_1 припинилися.

Ураховуючи подання ОСОБА_1 заяви про призначення пенсії від 01.11.2024 та наявність в особовій справі позивача усіх необхідних документів для призначення пенсії позивачеві, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії з підстав порушення позивачем порядку подання документів.

Суд зазначає, що відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини напрацьована практика за якою пенсія включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Отже, при з`ясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України» (заява № 10441/06, пункти 41- 43, 52) Суд акцентував увагу на тому, що: якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

Водночас юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Так, у справі «Суханов та Ільченко проти України» ЄСПЛ зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Заява № 68385/10 та №71378/10, пункт 35).

Отже, у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «легітимні очікування» та «майнові права» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява №12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Також практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення «Брумареску проти Румунії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (Brumarescu v. the Romania, заява № 28342/95). У пункті 109 справи «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. the Moldova, заява № 45701/99).

Отже, неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.

З урахуванням усіх наведених обставин, ураховуючи право позивача на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону № 2262, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років є протиправним.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років з 01.11.2024 року, відповідно до п. а ч. 1 статті 12 Закону N2262-XII, на підставі документів надісланих до ГУ ПФУ в Донецькій області Національною поліцією України, на виконання рішення Донецького окружного адмінсуду від 06.12.2021 у справі № 200/11837/21, з врахуванням пільгової вислуги років для призначення пенсії 33 роки 00 місяців 00 днів.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору, ураховуючи відсутність доказів понесення інших витрат, розподіл судових витрат не судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області № від 13.12.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ) призначити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років з 01.11.2024, відповідно до п. а ч. 1 статті 12 Закону України від 09.04.1992 N2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі документів надісланих до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області Національною поліцією України, на виконання рішення Донецького окружного адмінсуду від 06.12.2021 у справі № 200/11837/21, з врахуванням пільгової вислуги років для призначення пенсії 33 роки 00 місяців 00 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв