Справа № 383/439/25
Суддя: Адаменко І. М.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/439/25
Номер провадження 2-а/383/22/25
УХВАЛА

08 квітня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Адаменко І.М., розглянувши у м. Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який поданий до суду через представника адвоката Пономальова О.В. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовними вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 20.02.2025 року та закриття провадження у справі. Разом з позовною заявою представник позивача адвокат Пономарьов О.В. також подав заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, за правилами статті 123 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 286 КАС України.

Як встановлено, оскаржувана постанова датована 20.02.2025 року та строк на оскарження якої закінчився 02.03.2025 року, при цьому представник позивача звернувся до суду з даним адміністративним позовом 08.04.2025 року, тобто вже після спливу вказаного строку.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву, в якій просить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та зазначає, що поважною причиною пропуску вказаного строку є не направлення (невручення) йому відповідачем копії оскаржуваної постанови, також вказав, що про оскаржувану постанову позивач дізнався лише 27.03.2025 року, коли отримав повідомлення від Бобринецького ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області ПМУ МЮ (м. Одеса), при цьому не надав жодного доказу на підтвердження вказаних обставин про те, що дізнався та на підтвердження обставин про те, що не міг дізнатися про порушене право у визначений законом строк для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які вона (сторона) вчиняла, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності (постанова КАС ВС від 28.06.2023 року у справі №зд/380/8/2).

Однак, досліджуючи причини пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, суд визнає їх неповажними, з огляду на таке.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011 визначив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки ж звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права звернення із позовом у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Тобто, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31 березня 2020 року по справі №807/235/16 (адміністративне провадження №К/9901/49805/18).

Так, згідно постанови Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №69 від 20.02.2025 року, копія якої долучена до матеріалів позовної заяви, встановлено, що позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, з вказаної вище постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 прибув 17.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 де стосовно нього було складено адміністративний протокол за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, при цьомувказаний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до матеріалів адміністративного позову не долучено, проте ці обставини дають підставу дійти висновку, що позивач міг знати про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього та постановлення оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що позивачу ОСОБА_1 могло бути відомо про те, що розгляд адміністративної справи за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо нього відбудеться 20.02.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що спростовує його доводи про те, що він не знав та не повинен був знати про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього та про зміст оскаржуваної постанови.

Крім того, реєстрація місця проживання позивача не змінилася і виконавче провадження було відкрите за зареєстрованою адресою позивача.

З чого слідує, що обставин, за яких позивач об`єктивно не міг дізнатись про існування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №69 від 20.02.2025 року, та які унеможливили вчасне подання позивачем адміністративного позову, позивачем не наведено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вказане, суд не вбачає поважності причин пропущеного позивачем строку для звернення до суду, такі обставини не підтверджені відповідними та належними та допустимими доказами, а тому суд визнає зазначені у заяві підстави пропуску вказаного строку неповажними та враховуючи вимоги ч.ч.1,2 ст.123 КАС України адміністративний позов ОСОБА_1 залишає без руху, роз`яснивши, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою вказавши інші поважні підстави для поновлення строку.

Керуючись ст.ст.122,123,161,169,248, 286 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі залишити без руху.

Запропонувати позивачу ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали звернутися до суду з заявою вказавши інші поважні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Адаменко