Справа № 523/20869/24
Суддя: Середа І. В.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/8/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Ячменьової Д.В.,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

19 грудня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник адвокат Ревенко А.Д., до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови, винесеної 29 листопада 2024 р начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В обгрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 4 грудня 2024 року він був відсутнім під час розгляду справи та відправив відповідну заяву на електронну адресу відповідача з запереченнями , копію постанови просив надіслати на його адресу.

По суті винесеної постанови зазначив, що під час розгляду справи відповідачем застосовано норму закону, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа 07 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , тому до 19 травня 2024 року норми ч.3 ст.210 КУпАП, за якою його притягнуто до відповідальності не існувало, тому він не вчиняв жодних дій, які б мали склад адміністративного правопорушення. Також позивач зазначив, що він вчасно оновив свої дані до 16.07.2024 р через застосунок "Резерв+". На момент виникнення спірних правовідносин призовників на облік військовозобовязаних здійснювалося призовними комісіями у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, які мали повноваження викликати, однак здійснення такого виклику не доведено.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до повістки виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 він з`явився з метою взяття на облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

24 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позов, за змістом якого представник відповідача заперечує проти задоволення позову вказавши на те, що під час відпрацювання мобілізаційних заходів у Пересипському районі м.Одеси, 29 листопада 2024 року під час перевірки документів та опитування позивача, виявлені порушення правил військовог обліку в умовах особливого періоду, зазначених у пп. 10-1 п.1 додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобовязаних та резервістів, хатверджених постановою КМУ від 30.12.2022 р №1487, ч.4 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішнього переміщеної особи .

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , згідно із Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не привязаний до жодного військкомату, тобто взагалі не перебуває на військовому обліку.

З аналізу відомостей системи "Оберіг" на 29 листопада 2024 р встановлено, що позивач ні з 07 вересня 2022 року, нні з 19 травня 2024 року не став на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (Одеська область , Болградський район). В результаті був складений протокол і роз`яснено позивачу його права і обовязки , проінформовано про дату та час розглляду справи.

Провадження у справі відкрито 13 січня 2025 року та призначено до судового розгляду з участю сторін.

В судовому засіданні 25 березня 2025 року представник позивача підтримав позов, притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним з обставин вказаних в позові та повідомив, що позивач на теперішній час проходить лікарську комісію в Болградському районі за місцем взяття на облік внутрішньо переміщеної особи .

Представник відповідача заперечував проти позову вказавши на те, що позивач не знаходиться на обліку, тому його притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог закону.

В судове засідання 04 квітня 2025 р представник позивача надав заяву в якій просив завершити розгляд справи у його відсутності та врахувати усі надані пояснення.

Від представника відповідача надійшло пояснення до клопотання про долучення доказів та зазначив, що висновок лікаря не є висновком ВЛК, надані докази вказують на те, що позивач станом на 25 березня 2025 року не пройшов ВЛК та не став на військовий облік.

Нормами ч.3 ст.268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Отже, враховуючи вимоги вказаної норми, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 04 грудня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №2221 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн..

Як вбачається із змісту постанови було встановлено м.Одеса, громадянин ОСОБА_1 , в порушення правил військового обліку в особливий період, зазначених в п.п.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобовязаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, у період проведення мобілізації, в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не став на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі кмплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (Одеська обл., Болградський район).

Складенню постанови передував протокол №2221 від 29 листопада 2024 року про адміністративне правопорушення вчинене 29 листопада 2024 року о 12:00 год. з ідентичними відомостями щодо обставин події.

29 листопада 2024 року представником ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу вручено повістку про явку 11 грудня 2024 року о 09:00 годину до ІНФОРМАЦІЯ_5 для взяття на військовий облік та уточнення персональних/військово-облікових даних.

На розгляд справи позивач не приїхав, надіслав на електронну пошту відповідача лист з запереченнями.

11 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачу вручено повістку для явки 12 грудня 2024 р о 10:00 годині для проходження ВЛК.

Згідно з актом дослідження стану здоров`я №1662/2 складеним 26 грудня 2024 року ОСОБА_1 проходив амбулаторне обстеження у травматолога КНП "ООМЛ" ООР .

За висновком лікаря ортопеда від 31 грудня 2024 р ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.

Згідно з наданою довідкою №159982 виданої 29 липня 2009 року Харцизьким МВК Донецької області ОСОБА_1 має військове звання солдат, рядовий, група обліку НПО, прийнятий на облік 15 липня 2009 р., також має тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 (замість військового квитка),видане 29 липня 2009 року, у тому, що він прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС №901074А за посадою діловод діловодства.

Як вбачається з довідки від 07 вересня 2022 року №5118- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За приписами статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, за змістом вказаної норми чинність закону в часі обумовлена вступом його в чинність і втратою чинності. Закони стають обов`язковими, тобто набувають законної сили, з певного моменту, що встановлюється відповідним нормативним актом. Після закінчення загального заздалегідь передбаченого строку, якщо він визначається в тексті закону або негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону. Набуття законом чинності означає, що із цього моменту їм повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Відтак, до цього моменту він не є обов`язковим. Більше того, оскільки до вступу нового закону в чинність діє старий закон, новим законом керуватися не можна. Поведінка відповідно до норми, що не вступили ще в законну чинність буде порушенням чинної норми.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Нормами ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пп.2 п.1 Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію" 9 травня 2024 року № 3696-IX, статтю 210 КУпАП викладено в новій редакції, яка набрала чинності з 19 травня 2024 року .

Так, нормами ч.3 ст.210 КУпАП в редакції на час винесення постанови, передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно з вимогами ч.1 ст.210 КУпАП встановлена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Стаття 210 КУпАП також передбачає Примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Як зазначено в пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 14871, у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів).

За вимогами ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).

В Закон були внесені зміни на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо особливостей взяття громадян України на військовий облік призовників та їх медичного огляду під час проходження ними базової загальновійськової підготовки"9 січня 2025 року № 4197-IX і набули чинності з 19 травня 2024 року.

Судом було встановлено, що позивач став на облік як внутрішньо переміщений 07 вересня 2022 року.

На вказаний період норма ст.210 КУпАП містила дві частини і передбачала відповідальність порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку -тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період -тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма (ч.3 ст.210 КУпАП), за якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, за своїм змістом є бланкетною нормою, тобто є такою яка закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акту.

На час прибуття позивача як внутрішньопереміщеної особи діяв Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 р. № 92115, та норми Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, який бу в додатком 1 до Порядку, не містили таких вимог як зазначено в пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 14871.

Також станом на 07 вересня 2022 року норма ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не містила вимоги для внутрішньо переміщеної особи.

Необхідно звернути увагу на те, що під час внесення вказаних змін законодавцем не було визначено перехідні положення для осіб які до набрання законом чинності стали на облік як внутрішньо переміщені.

Як закріплено нормами ст.58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Водночас, триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Також, згідно висновків Конституційного Суду України у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи встановлені обставини, а саме реєстрацію позивача як внутрішньо переміщеної особи 07 вересня 2022 року, та норми підлягають застосуванню, їх дія в часі, безпідставним є притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП позивача.

У відповідність до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення .

Виходячи із вимог ст.ст.139,143 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Керуючись ст.ст.2,5,9,77,90,139,241,243-246,250,255,268,286,295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову №2221 по справі про адміністративне правопорушення винесену 04 грудня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000 грн..

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення рішення .

Суддя