Справа № 120/13845/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 квітня 2025 р. Справа № 120/13845/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

16.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ у Вінницькій області, Головного управління ПФУ у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №4 від 18.06.2024 року відмовлено в підтвердженні періоду роботи позивача з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 02.03.2005 року по 11.02.2007 року, з 12.02.2007 року по 07.05.2007 року, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

03.09.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вподальшому, заява про призначення пенсії була передана для розгляду та прийняття відповідного рішення за принципом екстериторіальності до Головного управління ПФУ у Волинській області.

Рішенням Головного управління ПФУ у Волинській області №41 від 10.09.2024 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

На переконання позивача, вказані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07.11.2024 року від Головного управління ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що Комісія при Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області, за результатами розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та наданих документів, 18.06.2024 року прийняла рішення №4, яким відмовила в підтвердженні періодів роботи позивача з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 02.03.2005 року по 11.02.2007 року, з 12.02.2007 року по 07.05.2007 року, як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Вказав, що відповідно до Порядку №383 до пільгового стажу зараховується весь період на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21.08.1992 року. Отже, для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджене за результатами атестації.

На переконання відповідача, рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії №41 від 10.09.2024 року Головним управлінням ПФУ у Волинській області прийнято законно та обґрунтовано, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений абзацом 1 пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на викладене, відповідач вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, яка міститься у матеріалах справи, ухвала суду про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету Головного управління ПФУ у Волинській області 21.10.2024 року о 22:05 год., разом з тим, правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.

15.05.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

До заяви додав наступні документи: трудову книжку; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; архівні довідки від 13.03.2024 року №152-155-01/14; висновок від 21.09.2007 року №09-02-257 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць; відомості персоніфікованого обліку.

18.06.2024 року Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняла рішення №4, яким відмовила позивачу у підтвердженні періоду роботи з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 02.03.2005 року по 11.02.2007 року, з 12.02.2007 року по 07.05.2007 року, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Вподальшому, 03.09.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначена заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням ПФУ у Волинській області.

10.09.2024 року Головним управлінням ПФУ у Волинській області прийнято рішення №41, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №2.

У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 36 років 10 місяці 13 днів, пільговий стаж за Списком №2 відсутній.

Окрім іншого у рішенні вказано, що до пільгового стажу не зараховано:

- періоди роботи з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 02.03.2005 року по 11.02.2007 року, з 12.02.2007 року по 07.05.2007 року, оскільки Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області відмовлено в підтвердженні пільгового стажу, у зв`язку із відсутністю даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць;

- період з 03.01.1991 року по 14.12.1997 року згідно уточнюючої довідки №3 від 04.04.2024 року, оскільки при визначенні права на пенсію за віком згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" взаємного зарахування до пільгового стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 періодів роботи, що передбачені ст. 55 Закону України "Про Пенсійне забезпечення" чинним законодавством не передбачено.

На переконання позивача, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулась з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами У країни.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України від 03.10.2017 року №2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни у п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" та викладено їх в такій редакції:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону".

Надаючи оцінку рішенню Комісії при Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області від №4 від 18.06.2024 року та рішенню Головного управління ПФУ у Волинській області №41 від 10.09.2024 року, суд зазначає наступне.

Порядок застосування списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, застосовуються, якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 року, якщо ж пільгова робота продовжується після 24.06.2016 року застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку №383).

Пунктом 4.2 Порядку №383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку №383).

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого згідно позиції 33 відносяться машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 03.01.1990 року, у період:

- з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року позивач працював машиністом холодильних установок компресорної дільниці по обслуговуванню аміачно-холодильних установок в ТОВ "Молочний дім";

- з 02.03.2005 року по 07.05.2007 року позивач працював машиністом аміачних холодильних установок компресорного цеху ТОВ "Молочний дім".

Як вбачається з довідки об`єднаного трудового архіву Тиврівської селищної ради від 13.03.2024 року №152-01/14, наказом від 27.08.2002 року №48 ОСОБА_1 прийнято на роботу машиністом холодильних установок компресорної дільниці в ТОВ "Молочний дім" з 28.08.2002 року. Наказом від 29.09.2004 року №217 ОСОБА_1 звільнено з посади машиніста холодильних установок з 29.09.2004 року.

Згідно довідки об`єднаного трудового архіву Тиврівської селищної ради від 13.03.2024 року №153-01/14, наказом №52 від 02.03.2005 року ОСОБА_1 прийнято на роботу машиністом аміачних холодильних установок компресорного цеху в ТОВ "Молочний дім" з 02.03.2005 року. Наказом №127 від 07.05.2007 року ОСОБА_1 звільнено з посади машиніста аміачних холодильних установок.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи позивача з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 02.03.2005 року по 11.02.2007 року, з 12.02.2007 року по 07.05.2007 року, оскільки Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області відмовлено в підтвердженні пільгового стажу, у зв`язку із відсутністю даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Суд зауважує, що Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №240/6263/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Водночас, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.

При цьому, Верховний суд відступив від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 року по справі №21-183а13, у постанові від 25.11.2014 року по справі №21-519а14, у постанові від 10.03.2015 року по справі №21-51а15, у постанові від 17.03.2015 року по справі №21-585а14, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Разом з тим, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах даний висновок не підлягає застосуванню, оскільки відсутні відомості про те, що атестація на підприємстві взагалі не проводилася. Так не проведення атестації з вини власника та відсутність відомостей про проведення атестації не є тотожним.

Відтак суд погоджується з доводами позивача, що особа не може впливати на зміст наказів про атестацію робочих місць, а тому будь-які недоліки чи невчасне проведення атестації робочих місць роботодавцем не можуть позбавити особу права на пенсію на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці в ТОВ "Молочний дім", Державною експертизою умов праці Вінницької області складено висновок №09-02-257 від 21.09.2007 року з якого слідує, що наказом №34/1 від 34/1 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для призначення працівникам підприємства пільг та компенсацій за роботу в несприятливих умовах праці" по Списку №2 атестована посада машиніст холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки.

Разом з тим, атестаційною комісією підприємства обґрунтовано віднесено до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року робочі місця, зокрема, за професією машиніст холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки.

Відповідно до частина 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ та ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі - Порядок №22-1), відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 стаття 44 Закону №1058-IV).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача періоди з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 02.03.2005 року по 11.02.2007 року, з 12.02.2007 року по 07.05.2007 року.

При цьому, з трудової книжки позивача вбачається, що його прийнято на посаду машиніста холодильних установок компресорної дільниці саме з 28.08.2002 року, а не з 28.02.2002, як помилково зазначає позивач, тому підстави для зарахування періоду його роботи з 28.02.2002 року відсутні.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 03.01.1991 року по 14.12.1997 року на посаді механіка рефрижераторного поїзда, суд зазначає наступне.

Як вбачається з довідки №03 від 13.03.2024 року, позивач працював у рефрижераторному вагонному депо Фастів Південно-Західної залізниці на посаді механіка рефрижераторного поїзда повний робочий день у період з 03.01.1991 року (наказ №2 від 03.01.1991 року) по 14.12.1997 року (наказ №210 від 15.12.1997 року).

Так, у спірний період були чинними наступні Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджені:

- Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173;

- Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 (з 01.01.1992 року);

- Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 (з 11.03.1994 року);

- Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 (з 16.01.2003 року).

Так, розділом XXX "Транспорт" списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, передбачалася професія "машиністи (механіки) рефрижераторних поїздів".

Водночас, Список №2 затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року.

З огляду на вищезазначене, оскільки з 03.01.1991 року (початок роботи позивача на посаді механіка рефрижераторного поїзда) був чинний Список №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, суд доходить до висновку про зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 03.01.1991 року по 31.12.1991 року.

Разом з тим, із довідки №03 від 13.03.2024 року слідує, що ОСОБА_1 безпосередньо приймав участь у здійсненні організації перевезень та забезпеченні безпеки руху на залізничному транспорті, що відповідає ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Списку посад і професій, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 12.10.1992 року №583, що дає право на пенсію за вислугу років.

Так, відповідно до пункту "а" ст. 55 Закону №1788-ХІІ, із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911-VIII було передбачено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років з дотриманням певних умов, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України пенсії призначаються після досягнення працівниками 55 років і за стажу роботи: для чоловіків - не менше як 30 років, з них не менш як 12 років шість місяців на такій роботі; для жінок - не менш як 25 років, з них не менш як 10 років на такій роботі. За відсутності стажу роботи в чоловіків - 30, у жінок - 25 років, у період до 01 квітня 2024 року, пенсія за вислугу років названим особам призначається за наявності стажу роботи в залежності від періоду звернення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" затверджено, зокрема, Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі - Список №583), до якого включено наступні професії та посади: бригадири магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій та штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; електромонтери і електромеханіки контактної мережі магістральних залізниць; кондуктори вантажних поїздів; кочегари паровозів і парових кранів на залізничному ходу; майстри (шляхові, мостові, тунельні) магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; машиністи автомотрис і мотовозів; машиністи і помічники машиністів паровозів і парових кранів на залізничному ходу; машиністи і помічники машиністів тепловозів; машиністи і помічники машиністів електровозів; машиністи і помічники машиністів дизель-поїздів; машиністи і помічники машиністів електропоїздів (секцій); машиністи-інструктори локомотивних бригад; механіки рефрижераторних поїздів (секцій); монтери колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; поїзні диспетчери і старші поїзні диспетчери; регулювальники швидкості руху вагонів; ремонтники штучних споруд магістральних залізниць на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; складачі поїздів; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом; чергові та оператори сортувальних гірок на станціях позакласних і 1 класу.

Як вже зазначалось судом, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 передбачено список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах, працівники вищевказаних посад користуються правом на пенсію за вислугу років.

Суд зауважує, що у спірний період позивач перебував на посаді механіка рефрижераторного поїзда, однак, вказана посада передбачає право на пенсію за вислугу років, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.01.1992 року по 14.12.1997 року задоволенню не підлягають.

Щодо періоду навчання позивача з 01.09.1986 року по 27.10.1987 року, з 26.01.1990 року по 05.12.1990 року та періоду проходження строкової військової служби з 29.10.1987 року по 08.12.1989 року, суд зазначає наступне.

Зі змісту рішення Головного управління ПФУ у Волинській області №41 від 10.09.2024 року вбачається, що період навчання позивача з 01.09.1986 року по 27.10.1987 року, з 26.01.1990 року по 05.12.1990 року та період проходження строкової військової служби з 29.10.1987 року по 08.12.1989 року не досліджувався відповідачем при визначенні права на призначення пільгової пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, однак є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, не обґрунтував причини не дослідження наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача період навчання позивача з 01.09.1986 року по 27.10.1987 року, з 26.01.1990 року по 05.12.1990 року та період проходження строкової військової служби з 29.10.1987 року по 08.12.1989 року, а тому рішення відповідача №41 від 10.09.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню, як таке, що прийняте не обґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Разом з тим, суд вважає, що не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав для зарахування цього періоду роботи до пільгового стажу позивача у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. Тобто, в межах розгляду цієї справи суд не може дійти остаточного висновку про наявність підстав для зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1986 року по 27.10.1987 року, з 26.01.1990 року по 05.12.1990 року та періоду проходження строкової військової служби з 29.10.1987 року по 08.12.1989 року за відсутності висновків відповідача про наявність чи відсутність усіх умов необхідних для його зарахування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №4 від 18.06.2024 року про відмову в підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №41 від 10.09.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправними та підлягають скасуванню.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зауважує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року , яке, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Визначаючись щодо вимог зобов`язального характеру, суд враховує наступне.

Так, згідно частини 2 статті 114 Закону №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відтак, для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 слід дотриматися таких умов: його страховий стаж має складати не менше 30 років; з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; слід досягти 55 років.

Суд враховує, що визначений пенсійним органом загальний страховий стаж позивача складає 36 років 10 місяців 13 днів.

Виходячи із обставин цієї справи суд враховує, що оскаржувані позивачем рішення не містять повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про призначення пенсії за віком. Такі недоліки у діяльності відповідача, окрім того, що вказують на протиправність рішень, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійним законодавством, умов для прийняття рішення про призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Тобто, в межах розгляду цієї справи суд не може дійти остаточного висновку про призначення пенсії на пільгових умовах, за відсутності необхідного пільгового стажу та висновків відповідача про наявність чи відсутність усіх умов необхідних для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2024 року про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 02.03.2005 року по 11.02.2007 року, з 12.02.2007 року по 07.05.2007 року, з 03.01.1991 року по 31.12.1991 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №4 від 18.06.2024 року про відмову в підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 , що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.09.2023 року №57 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2024 року про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 28.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 02.03.2005 року по 11.02.2007 року, з 12.02.2007 року по 07.05.2007 року, з 03.01.1991 року по 31.12.1991 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Київський Майдан, 6, м. Луцьк, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Київський Майдан, 6, м. Луцьк, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович