Справа № 400/516/25
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 р. № 400/516/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ,

провизнання протиправним та скасування рішення від 06.01.2025 в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач- ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2025 в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, зобов`язання комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву з додатками, яку зареєстровано 03.01.2025 за вх. № 18-к, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ухвалою від 21.01.2025 суд відкрив провадження у справі .

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач протиправно не прийняв рішення про відстрочку від призову позивачу, оскільки відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію він має на це право, в зв`язку з тим, що він є студентом денної форми навчання.

Відповідач 1 надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки позивач не є військовозобов`язаним, а є резервістом, тому норми Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо відстрочки від призову під час мобілізації на нього не розповсюджуються.

Відповідач 2 відзив суду не надав.

Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

02.01.2025 р. позивач направив заяву з додатками до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку було отримано 03.01.2025 року. В своїй заяві позивач повідомляв, що є особою, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку та просив оформити довідку про відстрочку від призову на військову службу, в порядку визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 р. № 560.

Позивач у позові зазначив, що отримує освітні послуги і є студентом денної форми навчання, 2 курсу, ступінь вищої освіти "бакалавр", спеціальність Комп`ютерна інженерія, освітня програма "Облік і оподаткування в управлінських інформаційних системах і технологіях", термін навчання 2 роки 10 місяців, на підставі договору про надання освітніх послуг № 97 від 01.09.2023 р., що укладено з ВНЗ "Міжнародний технологічний університет "Миколаївська політехніка".

06.01.2025 року комісія ухвалила рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період , у зв`язку з тим, що надання відстрочок за ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поширюється тільки на категорію громадян України, які є військовозобов`язаними. Відповідно до військово- облікових даних, що містяться у військово-обліковому документі та обліковій картці заявника, відповідно до вимог ст. 26-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» заявник в обов`язковому порядку зарахований до військового оперативного резерву, тобто громадянин ОСОБА_1 є резервістом.

15.01.2025 адвокатом подано запит про надання документів, які підтверджують набуття позивачем статусу резервіста.

17.01.2025 вих. № 609 отримано лист від ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому зазначено, що у зв`язку із тим, що позивач проходив військову службу в період з 25.11.2015 по 21.04.2017 , під час дії особливого періоду, то він є резервістом військового оперативного резерву відповідно до ст. 26-2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу». Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався. Воєнний стан в Україні триває й наразі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» № 2232-ХІІІ Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно з абзацом першим частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами Україна «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з ч.5 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову №560 від 16.05.2024, яка набрала чинності 18.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». Цей Порядок визначає: зокрема

-процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;

У цьому Порядку у розділі «Надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення» чітко передбачено алгоритм дій районного ТЦК:

56. Відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

57. Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

58. За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

60. Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Ч.9 ст.2 ЗУ №2232 передбачено, що громадяни України можуть проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України або інших військових формувань. Порядок відбору та прийняття на службу у військовому резерві, строки, умови та порядок її проходження, а також підстави та порядок звільнення із служби визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 10 ст.2 ЗУ №2232 передбачено, що на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 26-1 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу громадяни України (крім тих, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації) в добровільному порядку можуть бути прийняті на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань. Для цього вони мають пройти професійно-психологічний відбір, за станом здоров`я бути придатними до служби у військовому резерві та відповідати встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

Згідно ч. 2-6, 8 ст. 26-1 цього Закону з особою, яка відповідає вимогам, зазначеним у частині першій цієї статті, укладається контракт про проходження служби у військовому резерві відповідно Збройних Сил України або інших військових формувань.

Резервісти, які проходять службу у військовому резерві, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт про проходження служби у військовому резерві.

Особливості проходження служби у військовому резерві, в тому числі виконання резервістами обов`язків служби у військовому резерві, визначаються цим Законом та відповідними положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Згідно ст. 26-2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

Контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві Збройних Сил України або інших військових формувань не може бути припиненим (розірваним) в особливий період, а громадянин, який його уклав та зарахований до військового оперативного резерву, продовжує службу у військовому резерві Збройних Сил України або інших військових формувань на умовах, визначених законодавством, до завершення особливого періоду.

Після завершення особливого періоду громадяни, які проходили службу у військовому оперативному резерві, мають право в добровільному порядку укласти контракт про проходження служби у військовому резерві на умовах, визначених цим Законом.

Призов громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та їх оповіщення здійснюються командирами військових частин - стосовно громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом та/або зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву, та керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - стосовно громадян України, які після їх звільнення з військової служби зараховані до військового оперативного резерву. Призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами четвертим - дванадцятим частини першої та частиною другою статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (ч.3, 8 ст.39-1 ЗУ №2232).

Указом Президента України 29 жовтня 2012 року №618/2012 затверджено "Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України.

Згідно п. 120-1, 120-2, 120-4 цього Положення під час особливого періоду особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам її проходження, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву.

Контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві не може бути припиненим (розірваним) в особливий період, а громадянин, який його уклав та зарахований до військового оперативного резерву, продовжує службу у військовому резерві на умовах, визначених законодавством, до завершення особливого періоду. Після завершення особливого періоду громадяни, які проходили службу у військовому оперативному резерві, мають право в добровільному порядку укласти контракт на проходження служби у військовому резерві на умовах, визначених законом.

Призов резервістів, які уклали контракт або зараховані до військового оперативного резерву, на військову службу здійснюється у випадках та порядку, визначених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Під час особливого періоду особи, звільнені з військової служби, зараховуються до військового оперативного резерву наказами командирів (начальників) військових частин (установ). У наказі вказуються посада, на яку призначений резервіст, та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому він буде перебувати на військовому обліку. Зазначений наказ доводиться до резервіста під особистий підпис у день звільнення.

Дані про зарахування військовослужбовця до військового оперативного резерву заносяться до його військово-облікових документів.

Відповідно до вищезазначених норм позивач для того, щоб набути статус резервіста, - або повинен був укласти контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві з військовою частиною,

-або при звільнені з військової служби повинен був бути зарахований до військового оперативного резерву наказами командирів (начальників) військових частин (установ). У наказі вказуються посада, на яку призначений резервіст, та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому він буде перебувати на військовому обліку. Зазначений наказ доводиться до резервіста під особистий підпис у день звільнення. Дані про зарахування військовослужбовця до військового оперативного резерву заносяться до його військово-облікових документів.

Відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову, в зв`язку з тим, що він є резервістом, а не військовозобов`язаним, оскільки ОСОБА_1 проходив військову службу в особливий період, тому повинен бути обов`язково зарахований до військового оперативного резерву.

Позивач проходив строкову військову службу в особливий період з 24.11.2015 по 21.04.2017, про що вказано у військовому квитку. Також у військовому квитку вказано, що 24.04.2027 він взятий на військовий обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 та Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 43 від 24.07.2017 позивача зараховано до оперативного резерву другої черги в/ч НОМЕР_1 , а потім міститься штамп, що позивача знято з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 29.03.2019 та взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 з 29.03.2019.

Відповідно до норм Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України п.120-4 передбачено, що зарахування військовослужбовців до військового оперативного резерву першої черги здійснюється під час звільнення військовослужбовців із строкової служби або з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період за наказами командирів (начальників) військових частин (установ).

Військовий квиток позивача містить посилання про зарахування його до військового оперативного резерву не І черги, а ІІ черги. Та не на підставі наказу командира військової частини, з якої його звільнили зі строкової військової служби, а на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою від 21.01.2025 суд витребовував у відповідач докази, що позивач є резервістом; контракт, укладений з військовою частиною; рішення від 06.01.2025; копію або витяг з рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2025, яким відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_1 ; копію або витяг з наказу (розпорядження) про утворення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в порядку, визначеному п. 57 постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року.

Відповідач ухвалу суду не виконав, не надав суду витребуваних документів.

Ухвалою від 01.04.2025 суд витребував у військової частини НОМЕР_1 інформацію стосовно того: чи зараховувався ОСОБА_1 наказом командира частини до оперативного резерву ІІ черги при звільненні зі строкової військової служби в 2017році, та чи є ОСОБА_1 станом на 2025 резервістом.

На виконання ухвали суду в/ч НОМЕР_1 надала суду інформацію що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ( по стройовій частині) від 21.04.2027 № 82 солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та звільнено у запас та направлено 22.04.2017 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також повідомили, що ОСОБА_1 до військового резерву ІІ черги не зараховувався та станом на 2025 рік у військовій частині НОМЕР_1 НГУ відсутні будь-які відомості щодо перебування його у військовому резерві.

Отже надані суду документи від в/ч3039 свідчать, що позивач не є резервістом , тому

рішення комісії від 06.01.2025 про відмову у наданні відстрочки від призову є протиправним та належить скасувати. При повторному розгляді заяви позивача відповідачу необхідно розглянути по суті заяву позивача та прийняти рішення про наявність/ відсутність підстав для відстрочки від призову відповідно до вимог ст.23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виходячи з того, що позивач є військовозобов`язаним та не належить до резервістів, тому позов належить задовольнити.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 640/194/98/19.

Тому, зважаючи на незначний обсяг матеріалів справи , обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, складність справи, значення справи для третіх осіб, суд вважає співмірною та обґрунтованою сумою судових витрат на правничу допомогу, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн.

Судовий збір відповідно до ст.139 КАС України підлягає поверненню позивачу за рахунок коштів відповідача 1 .

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) від 06.01.2025 в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ,РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

Зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ), яку зареєстровано 03.01.2025 за вх. № 18-к та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наданих у рішенні.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ,РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 1695 грн. 68 копійок (одна тисяча шістсот дев`яносто грн. 68коп) сплачений платіжною інструкцією № 9367-1507-4241-0105 від 19.01.2025 р., № 9367-1528-5800-7563 від 19.01.2025 р. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.(одна тисяча).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко