Справа № 613/2219/24
Суддя: Уварова Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/2219/24 Провадження №-2-а/613/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року. Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря Нагорної С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 613/2219/24 провадження 2-а/613/15/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 956/7566-п від 20.12.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що 20.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 956/7566-п, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

За змістом зазначеної постанови, ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом у термін, зазначений у повістці, сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана відповідачу через відділення Укрпошти.

Позивач зазначає, що ніяких повісток він не отримував та йому не був відомий той факт, що він перебуває у розшуку.

Прохання позивача надати йому докази того, що він отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 або відмовився від її отримання, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було проігонороване.

При складанні протоколу позивачу не надали можливості скористатися правовою допомогою. Протокол був формально складений та під психологічним тиском підписаний позивачем, розгляду адміністративної справи взагалі не було.

Також позивач зазначає, що він вчасно оновив свої дані через застосунок Резерв+. Крім того, він заброньований підприємством, де офіційно працює, а тому у позивача не було жодних підстав для ухилення від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню із вказаних підстав.

Ухвалою суду від 25.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Ухвалою суду від 06.03.2025 витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії матеріалів адміністративної справи, за результатами розгляду якої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 956/7566-п від 20.12.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що 08.12.2024 його мама у поштовій скринці знайшла повідомлення від Укрпошти про необхідність з`явитися до відділення пошти для отримання поштового відправлення. 09.12.2024 позивач прийшов на пошту, де йому повідомили, що дійсно на його ім`я надійшов лист від ТЦК, однак він повернутий відправнику. Того ж дня позивач поїхав до РТЦК, де у нього перевірили документи, зокрема роздруківку з додатку Резерв+, та повідомили, що все добре. 11.12.2024 його знайомий, який працює у поліції, повідомив, що позивач перебуває у розшуку. Того ж дня позивач прибув до відділення поліції, заповнив документи та поїхав до ТЦК. 11.12.2024 щодо позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення та позивачу було повідомлено, що розгляд справи відбудеться 20.12.2024. Позивач з`явився 20.12.2025 на розгляд справи про адміністративне правопорушення, йому вручили постанову, якою було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Також позивач зазначив, що він живе разом з дружиною і батьками. Його мама пенсіонер та вона завжди перебуває вдома. Поштова скринька знаходиться на вулиці, однак їм видно, коли надходять якісь листи. Квитанції за комунальні послуги також залишають у скриньці. Крім того, у поштовій скриньці вони залишають ключі, тому вони щодня її відкривають. Жодної повістки від ТЦК йому не надходило.

У подальшому позивач надав суду заяву, у якій просив закінчувати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив врахувати надані ним пояснення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подавав.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується витягом з додатку Резерв+, витягом з АІТС «Оберіг» /а.с.14, 52/.

Згідно з копією довідки про подання на бронювання, ОСОБА_1 є працівником ТОВ «МК «Мясний», яке Розпорядженням № 697 В від 02.10.2024 Харківської обласної військової адміністрації визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відповідно до поданої та зареєстрованої Заяви № 20930/26 від 22.10.2024 про бронювання працівників з 22.10.2024 включений до списку осіб та підлягає бронюванню /а.с.16/.

08.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано повістку № 1081967 про виклик ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 год. 24.11.2024 для уточнення даних /а.с.50 на звороті/.

11.12.2024 начальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо ОСОБА_1 складено протокол № 956/7333 /а.с.48/.

За змістом вказаного протоколу 11.12.2024 о 20.50 год. в м. Богодухові у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами), у порядку, визначеному п. 7 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», при перевірці документів у ІНФОРМАЦІЯ_7 у громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, так як під час перевірки, відповідно до наданих громадянином ОСОБА_1 та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 документів та пояснень було встановлено, що він без поважних на те причин не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 за викликом у строк, а саме 24.11.2024 о 09.00 год., зазначений у повістці № 1081967, сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для звірки даних. Зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти про повернення повістки у зв`язку з її неотриманням через відсутність адресата або за закінченням зберігання терміну зберігання, повісткою та рапортом про неявку особи до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 1, абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» /а.с. 48/.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, 20.12.2024 постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 956/7566-п ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення вимог абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз. 2 ч. 1, абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» /а.с.53/.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно зі ст. 235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

від 16 травня 2024 р. № 560.

Пунктом 34 Порядку № 560 визначено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

В матеріалах справи наявна копія витягу з додатку Резерв+, згідно з яким позивач 19.06.2024 оновив персональні дані, а саме зазначив мобільний номер телефону, та місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.14/.

Відповідно до змісту повістки № 1081967, 08.11.2024 вона підписана кваліфікованим електронним підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 08.11.2024 повістку надіслано через відділення Укрпошти, відповідно до Порядку № 560, за адресою, зазначеною позивачем під час уточнення облікових даних /а.с.51 на звороті/.

Суд зазначає, що повістка про виклик військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслана адресату у строки, визначені Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та день явки за викликом військовозобов`язаного визначений також у строки, визначені вказаним Порядком.

Суд звертає увагу, що Постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Відтак, у пункті 82 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

«Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника».

Позивач як у позові, так і у судовому засіданні зазначив, що він не з`явився за викликом до ТЦК, оскільки повістку не отримував. Мети ухилитися від явки до ТЦК у нього не було, оскільки він є заброньованим за місцем роботи.

За даними трекінгу Укрпошти № 724 поштове відправлення прибуло до відділення за адресою: 62103, м. Богодухів, Україна - 14.11.2024 о 10:11, 16.11.2024 о 14:41 год. відмічено невдалу спробу вручення, та 01.12.2024 о 17.44 год. поштове відправлення повернуто відправнику.

Оскільки позивач не з`явився до поштового відділення для одержання поштового відправлення, працівник об`єкта поштового зв`язку, відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, зробив позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яку засвідчив своїм підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, що підтверджується копією довідки про причини повернення відправлення /а.с.51 на звороті/.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, із вказаного слідує, що відмітка у поштовому повідомленні "адресат відсутній за вказаною адресою", відповідно до Порядку № 560, є належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до ТЦК.

Разом з цим суд зазначає, що позивачем до позову було долучено копію повідомлення Укрпошти про інформування ОСОБА_1 про те, що на його ім`я надійшло рекомендоване поштове відправлення, яке необхідно отримати у відділенні пошти /а.с.13/.

В той же час, із вказаного повідомлення не вбачається, що позивачу було повідомлено про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», що прямо передбачено Правилами надання послуг поштового зв`язку.

Враховуючи, що працівник об`єкта поштового зв`язку належним чином не проінформував адресата про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», позивач був позбавлений можливості з`явитися до відділення Укрпошти в строки, визначені пунктом 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, та отримати повістку про виклик до ТЦК.

Отже, твердження відповідача про те, що позивач був належним чином оповіщений про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 спростовані матеріалами справи, тому підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відсутні.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р. у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі N 463/1352/16-а зробив висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із закриттям справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн., позов задоволено в повному обсязі, а тому витрати в сумі 605,60 грн., відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241, 242, 243, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову № 956/7566-п від 20.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження, АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя